ANTIGUITATS I LLIBRES POC HABITUALS
PROVEÏDOR DE LLIBRES A LES GENTS
XOCOLATA DEL JIM TASSA DEL JIM
"DONA'M CAFÈ O DONA'M MORT"
Fes-me cas i no el miris.
T'ho he dit. El cafè és millor quan estàs feliç. Les noies se n'adonen.
Estic molt feliç.
La Lindsay t'està parlant.
La meva relació no és cosa teva.
És clar que no.
Excepte quan influeix en el teu benestar i qualitat de vida i la del cafè.
Que graciós.
O té molt sentit de l'humor o un fetitxe estrany.
Sigui com sigui, et fa somriure.
I l'últim. Dos de cafè americà amb llet de civada i xarop d'avellana.
Bé, a tu no, Nina. És evident.
Obriu! Som la policia!
Hola.
Què és tot això?
Bon dia, agent.
Sí. Exacte.
Soc una agent de policia humana.
Això és el que he pensat.
Sí? De debò?
Meravellós.
Doncs té raó. Soc una agent.
Estupend. I…
-En què la puc servir? -Veurà, senyor.
Com vostè ja sap, com a agent de policia humana,
puc vigilar-lo discretament sense aixecar sospites.
-Doncs sí. -Genial.
Em permetria entrar i fer-ho des de dins?
És que hi ha molt renou aquí fora.
-No sento res. -Per descomptat.
Que vol te?
Sí?
Una agent de policia humana generalment acceptaria un te.
Aleshores, l'accepto.
Per beure'l.
Crec que el miraré durant una estona.
-Com vulgui. -Genial.
Sempre dic:
"El millor d'un te és mirar-lo."
Això és ridícul.
Per què no hi vas en tren? T'encanten els trens.
Qui és aquesta?
És una agent de policia humana
que acaba de venir per donar-li una ullada al te.
Hola.
-Digui, guàrdia. -Inspectora.
Li ho diu per com va vestida.
Inspectora Guàrdia. Em dic així.
És clar que sí.
És la primera visita a la Terra?
Sí. És increïble, oi? Només el…
En realitat, no.
Òbviament, he estat aquí des de fa com…
200 anys.
Quan he dit que sí, m'he equivocat,
la qual cosa demostra que soc humana.
És clar.
Potser volia dir que és la seva primera vegada a Londres.
Sí, exacte.
Fa poc que m'han traslladat a Londres
des d'un altre… assentament humà.
Ah, sí? Quin?
Puc parlar en privat amb tu, àngel?
No… però, en teoria, l'he de vigilar.
No es preocupi.
Sempre li podem explicar després de què hem parlat.
Genial. Gràcies.
No sé com us les heu enginyat per comandar tot aquest temps.
No ha estat així, o sí?
On és en Gabriel? Què hi fa aquest àngel, aquí?
En Jim és a l'habitació de dalt.
Li he dit que sempre tanquem dimecres.
Pel que fa a la Inspectora Guàrdia, m'imagino
que l'han enviat per verificar el miracle de 25 llàtzers
que vam fer l'altra nit per accident.
Així és com mesureu els miracles?
Per les vegades que podrien ressuscitar algú?
Crec realment que aquest àngel
s'adonarà ben aviat
que he mentit al cel sobre el miracle en qüestió.
Només cal que la Nina demostri amor per la Maggie.
Un petó de pel·lícula i ja està.
-Tinc un pla. -Perfecte. Les claus del cotxe?
No vols sentir el meu pla? O anar amb tren?
Les claus, si us plau.
-Heu acabat? -Sí.
Res pel que s'hagi de preocupar.
Escolti, no li deuen interessar
els humans que s'enamoren, oi?
Sé per altres policies que és una afició vostra.
Sí.
Sí, i tant. Sobretot…
La Maggie i la Nina, d'aquí davant. Sí.
Els humans de la Terra tenim una dita:
"Només pots saber
"si algú està enamorat si esperes uns dies."
Perquè els humans són estranys i així és com funciona.
Sí, ho sabia.
No dubti a preguntar-me si té qualsevol altra inquietud
sobre l'amor, Inspectora Guàrdia.
Seré aquí ajudant a portar la llibreria
mentre l'amic s'emporta el meu cotxe a Edimburg.
-Perdoni. -Què? Estic ocupada.
Sí, ja ho veig.
Només necessito preguntar-li per la seva vida amorosa.
Fora d'aquí, ja.
Bé… ens n'anem a Edimburg.
GB OL ET
CAPÍTOL 3: SÉ A ON VAIG
BONS AVERANYS
Dels diaris confidencials de l'A. Z. Fell…
10 de novembre de 1827
…volum 603. Estimat diari,
el passat mes, en Crowley i jo vam coincidir a Edimburg…
i ell va insistir que anés a un cementiri a mitjanit.
Deia que havia trobat una cosa
que potser m'agradaria.
Una estàtua del mateix arcàngel suprem.
És d'una precisió depriment.
Sens dubte, és en Gabriel.
És inquietant.
Creus que ell ho sap?
Segurament ve aquí a mirar-la
i admirar la seva bellesa.
Crec que hi ha algú.
Aquesta és meva, malparits.
Qui enterra algú a aquesta hora?
Tinc una pala.
Si no heu marxat d'aquí a deu segons, no dubtaré a fer-la servir.
Ja em caus bé.
No paris per nosaltres.
Això no pot ser bo.
Això depèn del teu punt de vista.
Tu dius "dolent", jo dic "excel·lent".
Els meus sabran apreciar una assaltatombes.
-Permet-me que em presenti. Soc… -Anglès.
…el senyor McFell.
Crec que t'he d'advertir
que desenterrar cossos…
doncs està malament.
Ja no el fa servir.
Només serveix perquè la família plori per ell.
Vols que et donem un cop de mà amb el cos?
Vaig decidir mostrar a la jove que el que feia no estava bé.
No és gens fàcil.
Si la guàrdia t'agafa, et pengen.
No és perquè sigui perillós. No saps que està malament?
El que sé és que hi ha un cirurgià a Newington
que em donarà diners per un cos fresc com aquest.
Però no cal que ho facis, això. Podries ser llibretera.
No llegeixo gaire bé i no tinc botiga.
Podries teixir, doncs.
Teixir! Una idea brillant.
No recordo on vaig deixar el meu teler.
Pagesa.
Segur que has deixat el teler a la granja, oi?
Aquest carreró estret és on dormim la meva amiga i jo.
-Estàs bé, petita Morag? -Millor que mai, reina.
Només volem sobreviure.
No fem mal a ningú que no sigui ja mort.
Es pot ficar els principis pel cul, Sr. McFell.
T'he portat una cosa.
Va. Jo ja he menjat. Pollastre rostit,
patates amb mantega i dues racions de pastís de melmelada.
Ets una mentidera, Elspeth McKinnon.
I un angelet.
Sí.
Què hi ha al barril, reina?
Si us plau, digue'm que no ho has fet.
Ja t'ho dic jo, que sí.
Un cos ben fresc.
Serà només un cop.
Ens poden donar set o potser vuit lliures per un de bo.
Llogarem una habitació en una pensió. No com l'últim cop.
I mai no te n'aniràs al llit amb gana.
Aniràs a l'infern, reina.
En efecte.
Ha estat un plaer conèixer-te, petita Morag.
-Som-hi. -Hi ha un cos robat en aquest barril.
ARENGADA EN VINAGRE
És pervers.
M'agrada la perversitat!
Ho és, però? Necessitava els diners.
Això és irrellevant. Jo soc bo.
Tu, per desgràcia, ets malvat.
Però les persones poden triar.
No poden ser vertaderament sants
tret que tinguin també l'oportunitat de ser malvats.
Ella és perversa.
Això només funcionaria si tothom comencés igual.
No pots comparar algú així amb algú que ha nascut en un castell.
Però no. No, aquesta és la part bona.
Com més baix comences,
més oportunitats tens.
L'Elspeth té totes les oportunitats
precisament perquè és pobra.
-Això és una bestiesa. -No, és inefable.
Ara ja ho tens.
Així és molt millor.
Què fem?
Escoltem música clàssica que roman música clàssica.
Àngel, què fas?
Res. Ens avenim molt bé.
Puc sentir quan condueixes el Bentley per sota del límit de velocitat.
-Segur que no. -Sí que puc, sí.
-Així que accelera… -D'acord.
Em sap molt greu.
Sembla que no vol.
Això era un caramel?
No.
El meu cotxe no fa aquest renou. Què li has fet?
-Res. -Li has fet alguna cosa al cotxe.
Ho noto.
No sé a què et refereixes.
El meu cotxe no és groc. Mai ha estat groc
i no començarà ara a ser-ho.
Torna'l a canviar!
-Però és bonic. -Si no el canvies ara mateix,
començaré a vendre llibres a la gent.
Potser en regalo algun.
Tens novetats d'en Gabriel?
No.
No hi ha novetats del nostre maleït enemic, milord.
No?
-Avisa'm quan en sapiguem res. -Per descomptat, Lord Beelzebub.
¿No has pensat mai que estaria bé
que algú et felicités per la teva feina?
-A l'infern? -Sí.
Jo em conformo que no em sentencieu
al pou de femta per fer-vos enfadar.
El dia que no m'envieu al pou és un bon dia.
Sempre que no em tallin la llengua per parlar massa.
Un dia en què ningú m'envia al pou de femta
ni em talla la llengua per parlar…
Estic parlant massa?
Em tallareu la llengua de nou?
M'és igual. Estigues callat.
D'acord.
Us trobeu bé?
Vols anar al pou de femta?
Sí, és la gravetat.
És una cosa que atreu els objectes.
En aquest cas, cap a baix,
perquè la Terra és la cosa més gran que hi ha.
Per què?
Sincerament, no me'n recordo.
Semblava una bona idea quan en parlàvem.
¿Perquè les coses es quedin on les deixes
i no vagin a la deriva?
Però no es queden on les deixo.
Cauen cap a baix.
Menys les mosques, que pugen.
Bona observació. Sí.
Llavors, el pla: Operació Colomins.
Esperaré que totes dues siguin a prop d'un tendal.
Després, plourà de sobte,
es refugiaran de la pluja, es trobaran,
es miraran als ulls i pam!
-Pam? -Aquest és el pla.
Sí.
Fa segles que no toco el clima.
Va ser amb pesar que vam arribar a la destinació de l'Elspeth.
Estava decidit a frustrar el seu pla monstruós.
Doctor Dalrymple?
Senyor Dalrymple, del Real Col·legi de Cirurgians.
Soc cirurgià, no doctor.
Sento informar-lo que això no és arengada en vinagre.
-I crec que he d'insistir… -Què volen?
Va, senyor Dalrymple. Crec que és prou evident.
Potser t'interessa provar de rentar-te les mans.
Causarà sensació d'aquí a uns anys.
És molt divertit, senyor…
-Doctor. No soc cirurgià. -És clar. Doctor.
Hauria calgut un miracle per fer que aquell cos fresc no es pogués vendre…
Ai, senyor.
Hi ha alguna cosa podrida.
És una broma?
Em sap molt greu, senyor Dalrymple.
Quina llàstima. Fa massa calor, suposo.
Això no em serveix.
Estava bé quan… Com pot ser que…?
Mira, te'l deixo a meitat de preu.
No et pagaré ni un penic per aquesta sopa.
Podria intentar pescar alguna dent.
La gent paga fortunes per una bona dentadura.
Emporta't aquesta porqueria d'aquí.
Has estat tu, oi?
Ha estat una benedicció inesperada.
T'importa?
Sí.
He fet una cosa molt bona, doncs.
No vull que l'Elspeth torni amb un altre cos.
He de tallar la demanda, a més del subministrament.
El doctor i jo
li agrairíem si ens poguéssim quedar
i parlar del seu treball.
Potser amb un bon whisky.
Doctors,
potser els puc oferir una copeta mentre parlem del meu treball.
És horrible haver de comprar els cossos.
Però intento ensenyar anatomia i fisiologia bàsica als alumnes.
A mi tampoc no m'agrada, doctor McFell.
El problema és que no hi ha prou assassins.
-Com diu? -Als assassins, els pengen.
A ningú li importa si els obrim.
Una idea excel·lent! Més assassins! Un brindis per això.
Però, si necessita tants cossos, perquè no els desenterra vostè,
en lloc de fer que ho faci la gent pobra i desesperada?
Ho diu de debò?
No pot pensar que la millor manera d'aprofitar el meu temps
és entrar als cementiris a hores intempestives
arriscant-me a morir o que em pengin en lloc d'ensenyar i salvar vides.
És un bon argument.
Són homes de ciència.
Quina és la seva opinió professional d'allò, doctor?
Segons la meva opinió professional,
això té l'aspecte de…
Té l'aspecte de…
Què en penses tu?
Allò és un peu. Per tant, això no ho és.
Si dos homes cultes com vostès no ho poden identificar,
què hi poden fer els meus alumnes?
Vaig extirpar aquest tumor d'un nen de set anys.
Mare de Déu.
I és…?
Per això necessitem un subministrament estable de cadàvers.
Hem de tallar. Si no podem tallar, no podem aprendre
i, si no aprenem més, molt més, ¿com dimonis
guanyarem la batalla contra monstruositats com aquesta?
Només vull salvar vides i ensenyar als alumnes.
O acabo amb un títol de cavaller
o em condemnen per resurreccionista i em pengen.
EL RESURRECCIONISTA
Bon dia.
Permeti'm que em presenti.
Soc el que es coneix com a reporter.
Digui'm...
És la taverna d'El resurreccionista?
Deu ser un d'aquests reporters d'investigació.
Exacte.
Què puc fer per vostè? I què li ve de gust beure?
Res, gràcies.
Només he vingut a descobrir l'entrellat del misteri de la cançó
que es reprodueix sola al seu tocadiscs.
Va començar l'any passat.
Expliqui'm els fets.
-Era un vespre de divendres i estava… -Fantàstic!
Només pel que els escriptors anomenem "ambient",
per casualitat hi havia aquest paio entre els presents?
Tinc centenars de clients a la setmana. No me'n recordaré de…
Doncs sí.
D'acord. El recordo.
-Hi era tot sol? -No.
Qui hi havia amb ell?
No ho sé, un altre maçó.
Un maçó?
Ell era un maçó, oi? Estava assegut amb un altre.
Venen sovint. Hi ha una lògia aquí al costat.
És el primer cop que en veig un amb un vestit gris elegant.
És un peix gros o què?
Abans ho era.
QUI EREN ELS RESURRECCIONISTES?
-No vull la teva ajuda. -Però tenies raó.
El furt de cadàvers alleugera el patiment humà.
És una cosa bona.
Així que ara et puc ajudar.
No em fio de tu. No sé què vas fer,
però vas ser tu.
Digue-ho a les pobres ànimes que no entraran al cel
perquè els seus cossos estan tallats a trossets.
No és així com…
El cel no és com us penseu.
No està bé. Jo t'ho dic.
Sí.
Vas dir que m'ajudaries. Un sol cos ens pot treure del carrer.
Sí, t'ajudaré perquè és el que fan les amigues.
-Però no significa que estigui bé. -Així m'agrada.
Com estava dient, per mi, tot bé.
Desenterra tots els cossos que vulguis.
Després d'adonar-me que estava equivocat,
vaig decidir ajudar l'Elspeth i la petita Morag
amb la seva noble missió de reduir el patiment humà.
Vaig poder inspeccionar diversos dispositius mortals al cementiri.
Que enginyós.
Trepitges aquest cable i…
bum.
Els rics es poden permetre tots aquests aparells
per evitar que desenterrin els seus familiars
i els pobres s'han d'aguantar.
Et sembla bé, això?
-Tot bé allà baix, reina? -Ja gairebé hi som, Morag.
És terra fresca. És fàcil de cavar.
Morag!
Òbviament, la detonació de l'arma
va alertar els guàrdies locals.
Els guàrdies.
Potser m'he passat una mica amb el forat.
La salvaré.
Sé que tècnicament no està permès,
però… tot això és culpa meva.
I no podria suportar que aquesta jove…
La puc guarir. No, no. És el correcte.
No vull discussions…
Què…?
Massa tard.
Algú pot portar el carro?
Per a què?
Potser m'equivoco, però crec
que l'Elspeth vol portar la petita Morag al senyor Dalrymple.
-Però… -Però què?
La deixo podrir a terra mentre jo moro de gana?
És això el que voleu?
Perquè, sens dubte, no és el que ella hauria volgut.
No, és clar que no.
És que…
És diferent quan és algú que coneixes, oi?
No és sopa, això està bé.
Ni tan sols hi volia anar, al cementiri.
Només volia cuidar-me.
LÀUDAN - VERÍ
I ho ha fet, no?
Està ben fresca.
-Ho deixem en cinc lliures? -Cinc lliures?
El preu de mercat d'un cos fresc és de set o vuit.
Prova de portar-la a altres llocs, a veure si te'n donen més per ella.
Jo te n'ofereixo cinc.
Cinc lliures.
Té. Diners tacats de sang.
En què te'ls gastaràs?
-Ginebra? -Vi.
Per brindar.
Ja som aquí.
Hola, Elspeth.
Em sap greu… per la teva amiga.
Coses que passen.
-La gent mor. -Què hi farem, oi?
He comprat una ampolla de vi bo amb els diners.
La ginebra és més ràpida. El vi, més elegant.
Brindarem tots per la Morag.
Brindarem per ella i me n'aniré.
I feu servir els diners per enterrar-me
on els espectres no em puguin desenterrar.
Te'n vas? A on?
A reunir-me amb la Morag.
Podem brindar per ella, si us plau?
No, no. Per què has fet això?
Et moriràs.
-Tinc la constitució d'un bou. -No necessito làudan per matar-me.
Res de morir! Prou de morir.
Prou de morir!
Prou de morir! Morir està…
Està… Està…
Malament!
-Crowley! -No!
Semblo una cabra?
Hiii!
Oh, flor d'Escòcia.
¿Quan et veurem
de nou?
Va, som-hi! Anem per feina! Àngel, digues alguna cosa
que la convenci que la pobresa és meravellosa i que la vida val la pena. Va!
La vida no val res i els monstres com jo vindran a desenterrar-te…
T'he d'aturar aquí. Crowley, no…
On ets?
No gosis trepitjar-me!
Et veig. Tu, tros de…
Soc petit, oi?
D'acord, jo puc.
Unes vistes impressionants.
No hi ha necessitat de fer això…
I tant que sí!
Ets aquí!
Has pecat de valenta!
Intentar suïcidar-te és…
Vull dir… No mola!
Si goses intentar matar-te de nou,
estaràs condemnada per sempre.
-A menys que… -Què?
A menys que… Quants diners tens a la butxaca?
-Jo? -Quants, doctor McFell?
Unes 90 guinees.
Això hauria de bastar. Dona'ls-hi.
Les virtuts de la pobresa…
Rebrà un tret d'una de les armes de les tombes
o la penjaran, si no es mata ella abans. Ei!
Dona-li els diners, àngel!
Però què faré amb 90 guinees?
Compra una granja i sigues bona.
No bona de mentida.
Bona de veritat.
Ho seré, ho prometo.
De debò?
És suficient per a mi.
Molt bé, doncs. Adeu, reina.
Làudan!
És l'últim cop que en prenc.
-On ets? -Soc aquí.
Has estat molt amable, Crowley.
-Has salvat la noia… -Amable no!
Estic col·locat de làudan.
No soc responsable de les meves accions.
Et ficaràs en problemes.
Segur que se n'han assabentat a baix.
Has fet una molt bona acció.
Fes-me cas, si l'infern se n'hagués adonat, ja m'haurien…
Ja m'haurien…
I va ser l'últim cop que vaig veure en Crowley durant un bon temps.
Perdoneu.
Em sap greu molestar, ¿però algú dels dos posseeix
un telèfon mòbil que pugui fer servir?
Has perdut el cap?
El telèfon, si us plau. No tinc tot el dia.
I t'ho he demanat bé.
Quina por.
Què faràs si et dic que no?
No tinc saldo.
El faig servir bàsicament per a Twitter i Grindr.
Ets molt amable.
Necessito una mica de privacitat.
Hola. M'agradaria que truquessis
al telèfon de la meva llibreria.
Telèfon. És a sobre de l'escriptori.
Llibreria d'en Fell. Potser no tenim el que busca.
-I, si ho tenim, no l'hi vendrem. -Crec que he trobat pistes.
¿I recordes l'estàtua d'en Gabriel
al cementiri d'Edimburg?
L'estic mirant ara mateix.
Molt bé.
Ho creus de debò?
Crowley, recordes el doctor Dalrymple?
-El que va comprar… -El cadàver de la petita Morag.
No era doctor, sinó un senyor. Què va passar amb ell?
Va abandonar Edimburg deshonrat.
Després es va suïcidar. I li han posat el seu nom a un pub.
Humans... No els pots tenir gaire afecte.
No. Suposo que no.
No has venut cap llibre, oi?
Ni un.
Bé.
-I la pista? -Sí.
Doncs he desenterrat informació vital.
En Gabriel va visitar
l'establiment en qüestió
-acompanyat de… -De?
No ho sé. D'algú.
Però no estava sol.
És una bona pista, oi?
T'he de penjar. Ha arribat el tendal d'una nova era.
-Fins ara. -D'acord.
Que us beneeixin.
I el vostre telèfon.
I el Twitter i el Grindr, siguin el que siguin.
El meu mòbil.
T'agradava més de l'altra manera?
No. No sé què has fet, però gràcies.
D'acord. Pluja. Puc fer ploure.
Volia dir-te
que no sé què va passar l'altre vespre.
Però podem parlar?
No tenim res de què parlar.
Jo crec que sí.
Estàs molesta i sembla que sigui culpa meva.
No sé què et passa, però no vaig ser jo qui ens va tancar.
Precioses gotetes de pluja.
-No sé per què estàs enfadada amb mi. -No n'estic. Només…
No té res a veure amb tu.
La Lindsay creu que tinc una aventura perquè no responia.
-No podia aguantar-ho. -No és just.
Jo mai… Se'n va anar la llum.
Va, sota el tendal.
Pluja forta de veritat.
No tenim cap… El que va dir la teva parella.
Ja ho sé, que no.
-Suposo que et dec una disculpa. -No. Simplement…
Mai no…
No soc aquesta mena de persona.
Ja ho sé. No soc el teu tipus.
No en tens ni idea.
Sí, funciona.
Merda!
Podria haver anat millor.
S'han fet un petó?
Crec que és just dir, Jim,
que un petó no ha estat el resultat final d'aquesta tempesta en concret.
Vindrà una tempesta,
la foscor i un gran temporal
i els morts sortiran de les tombes i caminaran per la Terra un cop més.
I hi haurà grans lamentacions.
Continua.
Cada dia és més a prop.
De què estem parlant?
Qui soc? Què m'ha passat?
Queda't aquí.
No obris la porta a ningú.
MOLT TANCAT
Shax?
On ets?
Perdoni. Sap on…?
Tens en Gabriel amagat a la llibreria, oi, Crowley?
Perdona, mestre, només intento…
Beelzebub no aprova el que fas.
Que dius? Que no ho aprova?
Si sempre m'ha donat el seu suport!
De debò, no li fa gens de gràcia.
Sap que l'àngel s'està amagant aquí dins.
-No és veritat. -Per què n'estàs tan segur?
-Perquè no pot. -Per què no?
Perquè no! No et penso seguir el joc.
No soc idiota, Crowley. Va, deixa'm entrar.
Ni parlar-ne. Em disculpes?
És aquí dins.
Trobes? Em sorprèn que no hagis entrat a donar una ullada.
Saps que no puc passar de la porta.
Llàstima que no et pugui convidar.
Pots mirar tot el que vulguis des d'aquí.
Potser veus un arcàngel.
Hola, clienta.
Una cosa: quan no surt aigua calenta
i hi ha dos llums grocs a la caldera, què significa?
Sí, sí. Això passa.
Hi ha una aixeta negra petita i un ganxo que has de girar.
-Com un… -El trobaré.
Si no em deixes entrar…
Tècnicament, no ho puc fer.
…Beelzebub i el Consell Fosc
i les forces de l'infern declararan la guerra.
A mi?
Al teu amic.
-On és, per cert? -Fent inventari. Al soterrani.
No tens ni idea dels problemes que estàs causant, oi?
No. O sí. O… no.
Que et quedi clara una cosa, Jim. O Gabriel, si em sents allà on siguis.
Si l'Azirafel pateix per això, te'n…
Sí?
No importa. Massa tard per això ara, no?
Sempre és massa tard.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra