‫אספן ספרים עתיקים וספרים יוצאי דופן‬
‫ספק ספרים לבני המעמד הגבוה‬
‫השוקו החם של ג'ים הספל של ג'ים‬
‫"על הקפאין ועל המוות"‬
‫תקשיבי לי, אל תסתכלי בהודעה.‬
‫אמרתי לך. הקפה שלך טעים יותר כשטוב לך. הבנות שמות לב.‬
‫טוב לי מאוד.‬
‫זאת שוב לינדזי.‬
‫מערכת היחסים שלי היא לא עניינך.‬
‫מובן שלא.‬
‫עד שזה פוגע ברווחתן ובאיכות החיים והקפה של הבנות שלי.‬
‫איזה יופי.‬
‫למישהי יש חוש הומור. או סטייה מעניינת.‬
‫כך או כך, זה מעלה חיוך על הפנים.‬
‫אמריקנו כפול אחד עם חלב שיבולת שועל וסירופ אגוזי לוז.‬
‫לא על הפנים שלך, נינה היקרה. מן הסתם.‬
‫משטרה! לפתוח!‬
‫שלום, שלום, שלום.‬
‫מה קורה פה?‬
‫בוקר טוב, גברתי השוטרת.‬
‫כן. בדיוק.‬
‫אני שוטרת אנושית.‬
‫כך תיארתי לעצמי.‬
‫כן? באמת?‬
‫נפלא.‬
‫טוב, אתה צודק. זה מה שאני.‬
‫טוב מאוד. ו...‬
‫- איך אוכל לעזור לך? - ובכן, אדוני,‬
‫כפי שאתה יודע, בתור שוטרת אנושית,‬
‫כך שביכולתי לפקח עליך בהיחבא מבלי לעורר חשד.‬
‫- אכן כך. - יופי.‬
‫אם כך, יורשה לי להיכנס ולעשות זאת מבפנים?‬
‫פשוט כי רועש מאוד בחוץ.‬
‫- אני לא שומעת כלום. - בבקשה.‬
‫ספל תה, השוטרת?‬
‫כן?‬
‫שוטרים אנושיים ישמחו לרוב לספל תה.‬
‫אם כך, גם אני אשמח.‬
‫שותים את זה.‬
‫אני חושבת שאני רק אביט בשלי בינתיים.‬
‫- כרצונך. - יופי.‬
‫אני תמיד אומרת,‬
‫"הדרך הכי טובה ליהנות מספל תה היא להביט בו."‬
‫זה מגוחך.‬
‫למה שלא תיסע ברכבת? אתה מת על רכבות.‬
‫מי זאת אמורה להיות?‬
‫זו שוטרת אנושית‬
‫שקפצה להעיף מבט זריז בספל תה.‬
‫שלום, שלום, שלום.‬
‫- אמרי לי, גברתי השוטרת... - המפקחת.‬
‫את לובשת מדי שוטרים, את יודעת.‬
‫המפקחת השוטרת. כך קוראים לי.‬
‫כמובן.‬
‫זה במקרה ביקורך הראשון בכדור הארץ?‬
‫כן. מדהים פה, נכון? פשוט ה...‬
‫בעצם, לא.‬
‫אני מן הסתם נמצאת פה משהו כמו...‬
‫מאתיים שנה.‬
‫אבל כשאמרתי "כן" מקודם, זו הייתה שגיאה,‬
‫מה שמוכיח שאני אנושית.‬
‫כמובן.‬
‫אולי התכוונת שזהו ביקורך הראשון בלונדון.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫לאחרונה הועברתי ללונדון‬
‫מ... התיישבות אחרת של בני אנוש.‬
‫כן? איזו מהן?‬
‫בוא נחליף מילה, מלאך, בפרטיות.‬
‫לא... אבל אני אמורה להתבונן בך.‬
‫אל דאגה.‬
‫נוכל לספר לך על מה דיברנו אחר כך.‬
‫יופי. תודה.‬
‫לא ברור לי איך הצלחתם להישאר בפיקוד כל כך הרבה זמן.‬
‫אני לא בטוח שהצלחנו.‬
‫איפה גבריאל? מה המלאכית הזו עושה כאן?‬
‫ג'ים נמצא למעלה בחדרו.‬
‫אמרתי לו שחנויות ספרים סגורות בימי רביעי.‬
‫באשר למפקחת השוטרת, אני מנחש‬
‫שהיא נשלחה הנה כדי לאמת את נס ה-25 לזארי‬
‫ששנינו חוללנו בטעות באותו לילה.‬
‫כך אתם מודדים ניסים,‬
‫לפי כמות הפעמים שיכולתם להחזיר מישהו מהמתים?‬
‫והחשש הגדול שלי הוא שהמלאכית שבחוץ‬
‫תבין במהרה‬
‫ששיקרתי לגן עדן לגבי הנס המדובר.‬
‫אנחנו רק צריכים שנינה תתאהב במגי.‬
‫נשיקה מדהימה אחת, ואנחנו מסודרים.‬
‫- יש לי תוכנית. - יופי. את מפתחות הרכב?‬
‫אתה לא רוצה לשמוע את התוכנית? או לנסוע ברכבת?‬
‫את מפתחות הרכב, בבקשה.‬
‫- סיימתם? - כן.‬
‫לא משהו שצריך להטריד אותך.‬
‫תקשיבי, לא יעניין אותך במקרה‬
‫לראות בני אדם מתאהבים, נכון?‬
‫אני יודע שעבור חלק מהשוטרים,‬
‫- זה תחביב. - כן.‬
‫כן, זה מעניין אותי. במיוחד...‬
‫מגי ונינה שבצד השני של הכביש. כן.‬
‫לנו, אנשי כדור הארץ, יש פתגם,‬
‫"הדרך היחידה לדעת‬
‫"אם אנשים מאוהבים היא לחכות כמה ימים."‬
‫כי בני אדם הם מוזרים, וככה זה עובד.‬
‫כן, ידעתי את זה.‬
‫טוב, אל תהססי לפנות אליי אם יהיו לך שאלות נוספות‬
‫על אהבה, המפקחת השוטרת.‬
‫אני אעזור לנהל את חנות הספרים‬
‫בזמן שידידי ינהג במכוניתי לאדינבורו.‬
‫- סלחי לי. - מה? אני קצת עסוקה.‬
‫כן, אני רואה.‬
‫אבל אני צריכה לדון איתך בחיי האהבה שלך.‬
‫צאי מפה מיד.‬
‫עכשיו... אנחנו נוסעים לאדינבורו.‬
‫נוליו‬
‫פרק 3: אני יודע לאן מועדות פניי‬
‫בשורות טובות ‬
‫מתוך יומניו הסודיים של א"ז פל...‬
‫עשרה בנובמבר 1827‬
‫...כרך 603. יומני היקר,‬
‫בחודש שעבר, גם אני וגם קראולי היינו במקרה באדינבורו...‬
‫והוא עמד על כך שאבקר בבית קברות מקומי בחצות.‬
‫הוא נתקל במשהו, כך אמר,‬
‫שאולי ישעשע אותי.‬
‫פסל של המלאך העליון בכבודו ובעצמו.‬
‫מדכא כמה שהוא מדויק.‬
‫זה ללא ספק גבריאל.‬
‫הדמיון מפחיד.‬
‫אתה חושב שהוא יודע?‬
‫הוא בטח מגיע הנה כדי לבהות בו‬
‫ולהתפעל מהיופי של עצמו.‬
‫אני חושב שיש כאן מישהו.‬
‫היא שלי, מנוולים.‬
‫שעה משונה לקבור בה מישהו.‬
‫יש לי את חפירה.‬
‫אם עדיין תהיו כאן בעוד עשר שניות, אתקוף אתכם בעזרתה.‬
‫את מוצאת חן בעיניי.‬
‫אל תיתני לנו לעצור בעדך.‬
‫זה לא טוב.‬
‫תלוי איך מסתכלים על זה.‬
‫אתה אומר שזה רע, אני אומר שזה מעולה.‬
‫החבר'ה שלי ימותו על קצת גניבת גופות.‬
‫- הרשי לי להציג את עצמי. אני... - אנגלי.‬
‫...אדון מקפל.‬
‫חשבתי להזהיר אותך‬
‫שהוצאת גופות מהקבר...‬
‫ובכן, היא פסולה.‬
‫הוא לא משתמש בה יותר.‬
‫זה סתם משהו שהמשפחה שלו תוכל לבכות עליו.‬
‫תרצי קצת עזרה עם הגופה שלך?‬
‫החלטתי להעמיד את הצעירה הזו על טעותה.‬
‫זאת משימה לא קלה.‬
‫אם המשמר תופס אותך, אתה נשלח לגרדום.‬
‫זה לא קשור לסכנה שבעניין. את לא יודעת שזה מעשה פסול?‬
‫אני רק יודעת שיש מנתח בניואינגטון‬
‫שישלם לי במזומן על גופה טרייה כזאת.‬
‫אבל את לא חייבת לעשות זאת. את יכולה להיות מוכרת ספרים.‬
‫אני לא יודעת לקרוא טוב. ואין לי חנות.‬
‫אז אורגת.‬
‫אריגה! רעיון מבריק.‬
‫אני לא ממש זוכרת איפה שמתי את הנול שלי.‬
‫חקלאות.‬
‫בוודאי השארת את הנול בחווה, לא כך?‬
‫אני והחברה שלי ישנות בסמטה המלאה בשתן הזאת.‬
‫- שלומך טוב, מוראג הקטנה? - מעולם לא היה טוב יותר.‬
‫אני רק מנסה לשמור עלינו בחיים.‬
‫זה פוגע רק במי שכבר מת.‬
‫אתה יכול לדחוף את המוסר שלך לתחת, אדון מקפל.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫נו, אני כבר אכלתי. עוף צלוי.‬
‫תפוחי אדמה בחמאה. שתי מנות של פודינג מרמלדה לקינוח.‬
‫את שקרנית מטונפת, אלספת מקינון.‬
‫ומלאכית קטנה.‬
‫אכן.‬
‫מה יש בחבית, תרנגולת?‬
‫לא נכון. בבקשה תגידי לי שלא עשית את זה.‬
‫עשתה ועוד איך.‬
‫גופה נחמדה וטרייה.‬
‫זה חד-פעמי.‬
‫נוכל להשיג שבעה פאונדים, או אפילו שמונה, על גופה טובה.‬
‫נוכל לשכור חדר באכסנייה איכותית. בניגוד לקודמת.‬
‫ואף פעם לא תלכי לישון רעבה.‬
‫את בדרך לגיהינום, תרנגולת.‬
‫נכון מאוד.‬
‫היה נפלא להכיר אותך, מוראג הקטנה.‬
‫ישנה גופה גנובה בחבית הזו.‬
‫הרינג כבוש‬
‫זה מרושע.‬
‫אין לי בעיה עם רשעות!‬
‫חוץ מזה, זה באמת מרושע? היא נזקקה לכסף.‬
‫זה לא רלוונטי. אני טוב.‬
‫אתה, לצערי, רע.‬
‫אבל לאנשים יש בחירה.‬
‫הם יכולים להיות קדושים לגמרי‬
‫רק אם יש להם הזדמנות להיות רעים.‬
‫היא רעה.‬
‫כן, טוב, זה נכון רק אם כולם מתחילים מאותה נקודת מוצא.‬
‫אי אפשר להשוות בין מישהו שמתחיל מלמטה לבין מישהו שנולד בטירה.‬
‫אבל לא. לא, זה היתרון.‬
‫ככל שמתחילים יותר מלמטה,‬
‫יש יותר הזדמנויות.‬
‫לאלספת יש אינסוף הזדמנויות‬
‫כי היא כל כך ענייה.‬
‫- זה טירוף. - לא, זה בל יתואר.‬
‫עכשיו קלטת.‬
‫ככה הרבה יותר טוב.‬
‫מה נעשה?‬
‫נשמיע מוזיקה קלאסית שנשארת מוזיקה קלאסית.‬
‫מלאך, מה אתה עושה?‬
‫כלום. אנחנו מסתדרים ביחד נפלא.‬
‫אתה מבין שאני מרגיש את זה כשאתה נוהג מתחת למהירות המינימלית.‬
‫- אני בטוח שאתה לא. - אני כן.‬
‫- אז שים גז... - בסדר, בסדר.‬
‫אני נורא מצטער.‬
‫נראה שהיא לא רוצה.‬
‫זה היה ממתק לדרך?‬
‫לא.‬
‫המכונית שלי לא משמיעה קולות כאלה. מה אתה עושה לה?‬
‫- כלום. - עשית משהו למכונית,‬
‫אני מרגיש את זה.‬
‫לא יודע למה אתה מתכוון.‬
‫המכונית שלי לא צהובה. היא אף פעם לא הייתה צהובה,‬
‫והיא לא תתחיל להיות עכשיו.‬
‫תשנה את הצבע בחזרה!‬
‫- אבל הוא יפה. - לא! אם לא תשנה אותו מיד,‬
‫אני אתחיל למכור לאנשים ספרים.‬
‫אולי אפילו אחלק בחינם.‬
‫יש חדש לגבי גבריאל?‬
‫לא.‬
‫אין חדש לגבי אויבנו המקולל.‬
‫לא?‬
‫- תעדכן אותי ברגע שנגלה משהו. - כמובן, בעל זבוב.‬
‫אתה חושב לפעמים שהיה נחמד‬
‫אם מישהו היה מחמיא לך על עבודתך?‬
‫- בגיהינום? - כן.‬
‫אני פשוט מרוצה כשאת לא דנה אותי‬
‫לבורות הגללים כשאני מעצבן אותך.‬
‫יום שבו אני לא נשלח לבורות הגללים הוא יום טוב.‬
‫כל עוד לא תולשים לי את הלשון מפני שדיברתי יותר מדי.‬
‫יום שבו לא שולחים אותך לבורות הגללים‬
‫או תולשים לך את הלשון מפני שדיברת יותר...‬
‫אני מדבר יותר מדי?‬
‫את תתלשי לי את הלשון שוב?‬
‫לא אכפת לי. רק תהיה בשקט.‬
‫בסדר.‬
‫את מרגישה טוב?‬
‫אתה רוצה להישלח לבורות הגללים?‬
‫כן, זה כוח המשיכה.‬
‫זה משהו שקורה כשחפצים נמשכים זה אל זה.‬
‫כאן הם נמשכים למטה‬
‫כי כדור הארץ הוא הדבר הכי גדול בסביבה.‬
‫למה?‬
‫בכנות, אני לא זוכר.‬
‫זה נראה רעיון טוב כשדיברנו על זה.‬
‫אז הדברים נשארים איפה ששמים אותם,‬
‫הם לא מרחפים משם?‬
‫אבל הוא לא נשאר איפה ששמתי אותו.‬
‫הוא נופל.‬
‫חוץ מזבובים. הם עפים למעלה.‬
‫הבחנה יפה. כן.‬
‫אז בחזרה לתוכנית. מבצע "זוג יונים".‬
‫אני אחכה ששתיהן יעמדו במקרה ליד הגגון.‬
‫ואז מבול פתאומי,‬
‫הן יסתתרו מפני הגשם, ייתקלו זו בזו,‬
‫יסתכלו זו לזו בעיניים ו...‬
‫זאת התוכנית.‬
‫כן.‬
‫לא התעסקתי עם מזג האוויר שנים.‬
‫בלב כבד, הגענו ליעד של אלספת.‬
‫אני הייתי נחוש בדעתי לסכל את תוכניתה המפלצתית.‬
‫ד"ר דלרימפל?‬
‫מר דלרימפל, עמית הקולג' המלכותי למנתחים.‬
‫אני מנתח, לא רופא.‬
‫צר לי לבשר לך שאין פה הרינג כבוש.‬
‫- וחוששני שעליי להתעקש... - מה אתה רוצה?‬
‫בחייך, מר דלרימפל. זה לא בדיוק ניתוח מוח!‬
‫כדאי שתשקול לשטוף ידיים.‬
‫זה יהיה חזק באופנה בעוד כמה שנים.‬
‫אתה מצחיק, מר...‬
‫- דוקטור. אני לא מנתח. - כמובן. דוקטור.‬
‫היה נדרש נס כדי להביא את הגופה הטרייה הזו למצב שלא ירצו לקנות אותה.‬
‫אוי לי.‬
‫משהו פה מריח בשל למדי.‬
‫זאת בדיחה?‬
‫אני מצטער נורא, מר דלרימפל.‬
‫כמה חבל. כנראה חם מדי הלילה.‬
‫אין לי מה לעשות בזה.‬
‫היא הייתה בסדר כשאני... איך זה בכלל...‬
‫תשמע מה נעשה, אמכור לך אותה במחצית המחיר.‬
‫לא אשלם אגורה על המרק הזה.‬
‫תוכל לנסות לדוג את השיניים.‬
‫אנשים ישלמו הרבה כסף על שיניים טובות.‬
‫תעיפו מפה את הגועל נפש הזה.‬
‫אתה אחראי לזה, נכון?‬
‫סתם הפתעה מבורכת.‬
‫אכפת לך?‬
‫כן.‬
‫עשיתי מעשה טוב, אם כך.‬
‫עכשיו, אני לא רוצה שאלספת תחזור לכאן עם גופה נוספת.‬
‫צריך לעצור גם את הביקוש, לא רק את ההיצע.‬
‫הרופא ואני נהיה‬
‫אסירי תודה אם נוכל להישאר‬
‫ולדון איתך בעבודתך.‬
‫על איזה ויסקי טוב, אולי.‬
‫דוקטורים,‬
‫אולי אוכל לעניין אתכם במשקה קטן בזמן שנדון בעבודתי.‬
‫הוא נורא, כל עניין קניית הגופות.‬
‫אבל אני מנסה ללמד סטודנטים אנטומיה ופיזיולוגיה בסיסית.‬
‫גם בעיניי זה לא מוצא חן יותר מדי, ד"ר מקפל.‬
‫הבעיה היא שאף פעם אין מספיק רוצחים.‬
‫- סליחה? - רוצחים מתים בתלייה.‬
‫לאיש לא אכפת אם מנתחים רוצחים.‬
‫רעיון מצוין! עוד רוצחים! אני אשתה לחיי זה.‬
‫אבל אם אתה כל כך נואש לגופות, למה אתה לא מוציא אותן מהקבר בעצמך‬
‫במקום לגרום לעניים ולנדכאים לעשות זאת?‬
‫ברצינות?‬
‫אתה לא באמת חושב שזה יהיה הניצול הכי טוב של הזמן שלי,‬
‫להתגנב לבתי קברות בשעות הקטנות של הלילה‬
‫ולהסתכן בירי מקבר ממולכד או במוות בתלייה במקום ללמד, לחקור ולהציל חיים.‬
‫יש משהו בדבריו.‬
‫שניכם אנשי רפואה.‬
‫מהי דעתך המקצועית לגבי זה, דוקטור?‬
‫לפי דעתי המקצועית,‬
‫זה נראה כמו...‬
‫מה אתה חושב?‬
‫זו כף רגל, אז זו בוודאות לא כף רגל.‬
‫זו הנקודה שלי. אם שני אנשים משכילים כמוכם לא מזהים מה זה,‬
‫מה יגידו הסטודנטים שלי?‬
‫הסרתי את הגידול הזה מילד בן שבע.‬
‫אוי לי.‬
‫והוא...‬
‫ולכן יש לנו צורך באספקה קבועה של גוויות.‬
‫אנחנו צריכים לנתח. אם לא ננתח, לא נלמד,‬
‫ואם לא נלמד יותר, הרבה יותר, אז איך לכל הרוחות‬
‫ננצח בקרב נגד זוועות שכאלה?‬
‫אני רק מנסה להציל חיים וללמד סטודנטים.‬
‫בסוף יכתירו אותי לאביר‬
‫או שיידונו אותי למוות על החייאת מתים ויתלו אותי מחבל.‬
‫המחיה‬
‫שלום לך.‬
‫הרשה לי להציג את עצמי.‬
‫אני מה שנקרא עיתונאי.‬
‫אמור לי...‬
‫האם זה פאב "המחיה"?‬
‫אתה ללא ספק עיתונאי חוקר.‬
‫אכן.‬
‫איך אפשר לעזור לך? ומה תרצה לשתות?‬
‫בשבילי כלום.‬
‫רק באתי לשמוע ממקור ראשון את הסיפור שמאחורי השיר המסתורי‬
‫שהתנגן מעצמו במכונת התקליטים במוסד שלך.‬
‫זה התחיל בשנה שעברה.‬
‫ספר לי את העובדות.‬
‫- היה זה ערב יום שישי. הייתי... - נפלא!‬
‫רק לשם ה"אווירה", כפי שאנו, אנשי המילה הכתובה, קוראים לזה,‬
‫האם הבחור הזה היה במקרה בין הנוכחים?‬
‫אני משרת מאות אנשים בשבוע. אני לא אזכור איזה...‬
‫בעצם, כן.‬
‫בסדר. אני זוכר אותו.‬
‫- הוא היה לבד? - לא.‬
‫מי היה איתו?‬
‫לא יודע, סתם עוד איזה בונה חופשי.‬
‫בונה חופשי?‬
‫הוא בונה חופשי בעצמו, לא? הוא ישב עם עוד אחד מהם.‬
‫הם מגיעים הנה לעיתים קרובות. יש אכסניה בסמוך לכאן.‬
‫אבל זו הפעם הראשונה שראיתי אחד מהם בחליפה אפורה ומהודרת.‬
‫הוא היה בדרגה בכירה או משהו?‬
‫הוא בהחלט היה.‬
‫מי היו המחיים?‬
‫- אני לא מעוניינת בעזרה שלך. - אבל צדקת.‬
‫גניבת גופות מקלה את הסבל האנושי.‬
‫זה דבר חיובי.‬
‫אז אוכל לעזור לך הפעם.‬
‫אני לא סומכת עליך. אני לא יודעת מה עשית,‬
‫אבל זה היית אתה.‬
‫תגידו את זה לנשמות המסכנות שלא ייכנסו לגן עדן‬
‫כי הגופות שלהן קצוצות לחתיכות קטנות.‬
‫האמת שלא ככה זה...‬
‫גן העדן פחות מרשים ממה שעושים ממנו, את יודעת.‬
‫זה לא בסדר. תאמיני לי.‬
‫כן.‬
‫אמרת שתעזרי, מוראג. גופה אחת יכולה להציל אותנו מהרחוב.‬
‫כן, אני אעזור, כי זה מה שחברים עושים.‬
‫- זה עדיין לא אומר שזה בסדר. - ככה צריך.‬
‫אז כמו שאמרתי, יש לך את תמיכתי המלאה.‬
‫תוציאי מהקבר כמה גופות שבא לך.‬
‫לאחר שהבנתי את טעותי,‬
‫החלטתי לעזור לאלספת ולמוראג הקטנה‬
‫במשימתן האצילית להפחית את הסבל האנושי.‬
‫הקדשתי זמן לבדיקה מקיפה של אמצעי האבטחה הקטלניים בבית הקברות.‬
‫גאונות לשמה.‬
‫נתקלים בחוט התיל ואז...‬
‫בום.‬
‫אז העשירים יכולים לשלם על כל הקשקושים האלה‬
‫כדי שגופות קרוביהם לא יוצאו מהקבר,‬
‫והעניים פשוט צריכים לקבל את זה.‬
‫זה מקובל עליך?‬
‫- את בסדר שם למטה, תרנגולת? - כמעט סיימתי, מוראג.‬
‫האדמה פה טרייה. קל לחפור בה.‬
‫מוראג!‬
‫מן הסתם, הכדור שנורה מהקבר‬
‫משך את תשומת לב השומרים המקומיים.‬
‫זה המשמר.‬
‫אולי הגזמתי קצת עם הבור.‬
‫אני אציל אותה.‬
‫אני יודע שזה אסור בעיקרון,‬
‫אבל הכול קרה באשמתי.‬
‫ולא אעמוד בזה אם האישה הצעירה הזו...‬
‫אני יכול לרפא אותה. לא, לא, לא, זה המעשה הנכון.‬
‫שום טיעון לא ישכנע אותי...‬
‫מה אתה...‬
‫מאוחר מדי.‬
‫מישהו מכם מוכן להביא את העגלה?‬
‫בשביל מה?‬
‫אולי אני טועה, אבל נראה לי‬
‫שאלספת לוקחת את מוראג הקטנה אל מר דלרימפל.‬
‫- אבל... - אבל מה?‬
‫עדיף שאתן לה להירקב באדמה ואגווע ברעב?‬
‫זה מה שתרצה שאעשה, אדון מקפל?‬
‫כי זה בוודאות לא מה שמוראג הקטנה הייתה רוצה.‬
‫לא, מובן שלא.‬
‫אני פשוט...‬
‫זה קצת שונה כשמדובר במישהו שמכירים, לא?‬
‫זה לא מרק, זה מה שבטוח.‬
‫היא בכלל לא רצתה להיות בבית הקברות.‬
‫היא רק רצתה לשמור עליי.‬
‫רעל לאודנום‬
‫את זה היא עשתה בהצלחה, לא?‬
‫נחמדה וטרייה.‬
‫- שנסכם על חמישה פאונדים? - חמישה פאונדים?‬
‫המחיר על גופה טרייה הוא שבעה פאונדים, אפילו שמונה.‬
‫את יכולה ללכת לדפוק על דלתות אחרות ולראות אם מישהו יציע לך עליה יותר.‬
‫אבל אני אתן לך חמישה פאונדים.‬
‫חמישה פאונדים.‬
‫בבקשה. כספי דמים.‬
‫ועל מה תבזבזי אותם?‬
‫- על ג'ין? - על יין.‬
‫להרמת כוסית.‬
‫הנה את.‬
‫שלום, אלספת.‬
‫אני כל כך מצטער... על החברה שלך.‬
‫קורה.‬
‫- אנשים מתים. - כן, נכון?‬
‫קניתי ברווחים בקבוק יין טוב.‬
‫ג'ין זה מהיר יותר. יין זה מפונפן יותר.‬
‫נוכל להרים כוסית לזכרה.‬
‫נרים כוסית לזכרה, ואז אלך.‬
‫ואתם תוכלו להשתמש בכסף כדי לקבור אותי‬
‫במקום שאף שודד קברים לא יוכל לשלוף אותי מתוכו.‬
‫הולכת? לאן את הולכת?‬
‫להצטרף למוראג הקטנה.‬
‫אפשר להרים כוסית לזכרה עכשיו?‬
‫לא, לא, לא. למה עשית את זה?‬
‫אתה תמות.‬
‫- אני חזק כמו שור. - אני לא צריכה לאודנום כדי להתאבד.‬
‫בלי מוות! מספיק עם המוות.‬
‫לא עוד מוות!‬
‫לא עוד מוות! המוות פשוט...‬
‫הוא פשוט... הוא פשוט...‬
‫פסול!‬
‫- קראולי. - לא!‬
‫אני נשמע כמו עז?‬
‫הו, פרח סקוטלנד‬
‫מתי נראה‬
‫כמותך שוב?‬
‫טוב, קדימה, בוא נתחיל. מלאך. מלאך, תגיד משהו‬
‫שישכנע אותה שאין מילים לתאר עד כמה העוני נפלא ושיש טעם לחיות. קדימה!‬
‫אין שום טעם לחיים, ומפלצות כמוני יבואו לשלוף אותך מהקבר...‬
‫אני חייב לעצור אותך. קראולי, אני...‬
‫איפה אתה?‬
‫שלא תעז לדרוך עליי!‬
‫אני רואה אותך. ואותך, חתיכת מגודלת...‬
‫אני קטן, נכון?‬
‫טוב, אני מסוגל לזה.‬
‫נוף מהמם.‬
‫באמת שאין צורך בכל זה...‬
‫יש!‬
‫הנה את!‬
‫חטאת חטא גדול!‬
‫ניסיון התאבדות הוא...‬
‫כלומר, הוא... הוא לא לעניין!‬
‫אם תעזי לנסות את זה שוב,‬
‫תידוני לחיי נצח בגיהינום.‬
‫- אלא אם כן... - אלא אם כן?‬
‫אלא אם כן... כמה כסף יש לך בארנק?‬
‫- לי? - כמה, ד"ר מקפל?‬
‫תשעים גינאות בערך.‬
‫זה אמור להספיק. תן לה אותם.‬
‫מעלות העוני...‬
‫היא תחטוף כדור מקבר ממולכד‬
‫או תיתלה, אם היא לא תהרוג את עצמה קודם. היי!‬
‫תן לה את הכסף, מלאך!‬
‫אבל מה אעשה ב-90 גינאות?‬
‫תקני חווה ותהיי טובה.‬
‫אבל לא טובה בכאילו.‬
‫טובה באמת.‬
‫אני מבטיחה שאעשה זאת. אני מבטיחה.‬
‫אבל באמת?‬
‫זה מספיק טוב בשבילי.‬
‫טוב, תרנגולת, תסתלקי לך.‬
‫לאודנום!‬
‫פעם אחרונה שאני עושה זאת.‬
‫- איפה אתה? - אני כאן. אני כאן.‬
‫זה היה אדיב מאוד מצידך, קראולי.‬
‫- הצלת את הילדה הזאת... - לא אדיב!‬
‫נדפק לי הראש מהלאודנום.‬
‫לא הייתי אחראי למעשיי.‬
‫אתה תסתבך בצרות.‬
‫החבר'ה למטה בטוח שמו לב.‬
‫עשית מעשה טוב בהחלט.‬
‫תאמין לי, אם היו שמים לב למפגן הקטן הזה בגיהינום, כבר הייתי...‬
‫כבר הייתי...‬
‫ולאחר מכן לא ראיתי את קראולי במשך תקופה ארוכה.‬
‫סלחו לי.‬
‫אני מתנצל על ההפרעה, אבל למישהו מכם יש במקרה‬
‫טלפון נייד שאוכל להשתמש בו?‬
‫לגמרי יצאת מדעתך הקטנה?‬
‫טלפון, בבקשה. אין לי יום שלם.‬
‫ובכל זאת ביקשתי יפה.‬
‫אני כל כך מפחד.‬
‫מה תעשה אם נסרב?‬
‫אין לי שיחות יוצאות.‬
‫אני משתמש בו בעיקר בשביל טוויטר. ובשביל גריינדר.‬
‫נחמד מאוד מצידך.‬
‫עכשיו, חוששני שאני זקוק למעט פרטיות.‬
‫שלום. אשמח אם תוכל לחייג‬
‫לטלפון בחנות הספרים שלי, בבקשה.‬
‫טלפון. הוא על השולחן שלי.‬
‫חנות הספרים של פל. כנראה אין לנו מה שאתה מחפש.‬
‫- וגם אם היה, לא היינו מוכרים לך את זה. - נראה לי שמצאתי רמזים.‬
‫ואתה זוכר את הפסל של גבריאל‬
‫בבית הקברות באדינבורו?‬
‫אני מסתכל עליו עכשיו.‬
‫עבודה טובה.‬
‫אתה באמת חושב?‬
‫קראולי, אתה זוכר את ד"ר דלרימפל?‬
‫- ההוא שקנה... - את הגופה של מוראג הקטנה.‬
‫לא רופא, אדון, כן. מה עלה בגורלו באמת?‬
‫הוא עזב את אדינבורו בבושת פנים.‬
‫ואז הוא התאבד. וקראו לפאב על שמו.‬
‫בני אדם, אסור להיקשר אליהם יותר מדי.‬
‫לא. לא, אני מניח שלא.‬
‫לא מכרת אף ספר, נכון?‬
‫אף לא אחד.‬
‫יופי.‬
‫- רמז? - כן.‬
‫אז חשפתי מידע חיוני.‬
‫גבריאל אכן ביקר‬
‫במוסד המדובר,‬
‫- יחד עם... - מי?‬
‫לא יודע. מישהו.‬
‫אבל הוא לא היה לבד.‬
‫בכל אופן, זה רמז מועיל, נכון?‬
‫נראה לי שזה עומד לקרות. גגון אחרית הימים.‬
‫- נתראה כשתחזור. - בסדר.‬
‫תבורך.‬
‫וגם הטלפון שלך.‬
‫וגם טוויטר וגריינדר, מה שהם לא יהיו.‬
‫הטלפון שלי.‬
‫אהבת אותו יותר קודם?‬
‫לא. אני לא יודע מה עשית, אבל תודה.‬
‫בסדר. בסדר, גשם. אני יכול להוריד גשם.‬
‫רק רציתי להגיד‬
‫שאני לא בטוחה מה קרה באותו ערב.‬
‫אבל נוכל לדבר?‬
‫אין לנו על מה לדבר.‬
‫לדעתי יש.‬
‫את נסערת. ואת מתנהגת כאילו זה באשמתי.‬
‫אני לא יודעת מה קורה איתך, אבל לא ננעלנו באשמתי.‬
‫טיפות גשם קטנות ונחמדות.‬
‫- אני לא מבינה למה את כועסת עליי. - אני לא כועסת עלייך. פשוט...‬
‫זה לא קשור אלייך.‬
‫לינדזי חושבת שאני מנהלת רומן כי לא עניתי לה להודעות.‬
‫- לא יכולתי להתמודד עם זה. - זה לא הוגן.‬
‫אני בחיים לא... הייתה הפסקת חשמל.‬
‫נו כבר, תיכנסו מתחת לגגון.‬
‫גשם כבד, כמו שצריך.‬
‫אנחנו לא מנהלות... מה שבת הזוג שלך אמרה.‬
‫אני יודעת שלא.‬
‫- אני מניחה שאני חייבת לך התנצלות. - את לא. זה פשוט היה...‬
‫אני בחיים לא...‬
‫אני לא כזאת.‬
‫אני יודעת. אני לא הטיפוס שלך.‬
‫אין לך מושג.‬
‫כן, זה עובד.‬
‫לעזאזל! לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל!‬
‫זה היה יכול ללכת טוב יותר.‬
‫הן התמזמזו?‬
‫אפשר לומר בביטחון מלא, ג'ים,‬
‫שמזמוזים לא היו התוצאה הסופית של הסופה המסוימת הזו.‬
‫עוד תבוא סופה,‬
‫האפלה והסערות האדירות,‬
‫והמתים יצאו מקברם ויהלכו שוב על פני הארץ.‬
‫ויהיו קינות גדולות.‬
‫תמשיך.‬
‫בכל יום, זה מתקרב.‬
‫על מה אנחנו מדברים פה?‬
‫מי אני? מה קרה לי?‬
‫תישאר כאן.‬
‫אל תפתח את הדלת לאיש.‬
‫סגור מאוד‬
‫שאקס?‬
‫איפה את?‬
‫סליחה. ידוע לך איפה...‬
‫אתה מסתיר את גבריאל בחנות הספרים. נכון, קראולי?‬
‫סליחה, חבר, אני רק מנסה...‬
‫בעל זבוב לא מרוצה ממך.‬
‫בעל זבוב? לא מרוצה?‬
‫אבל היא תמיד קורנת מאושר!‬
‫היא ממש לא מרוצה.‬
‫בעל זבוב יודעת שהמלאך מסתיר אותו בפנים.‬
‫- לא, הוא לא. - איך אתה כל כך בטוח?‬
‫- כי הוא לא יכול. - למה לא?‬
‫כי הוא לא! אני לא משחק איתך במשחקים האלה.‬
‫אני לא מטומטמת, קראולי. נו, תן לי להיכנס.‬
‫כן, זה לא יקרה. אז תסלחי לי?‬
‫הוא שם בפנים.‬
‫את חושבת? אני מופתע שלא נכנסת לרחרח.‬
‫אתה יודע שאיני יכולה לעבור את מפתן הדלת.‬
‫חבל שאני לא יכול להכניס אותך.‬
‫את מוזמנת להסתכל מבחוץ כמה שאת רוצה.‬
‫אולי תבחיני במלאך.‬
‫שלום, לקוחה.‬
‫תקשיב, כשאין מים חמים‬
‫ודולקות שתי נורות צהובות על הדוד, מה זה אומר?‬
‫כן, כן. זה קורה לפעמים.‬
‫יש שסתום שחור קטן ולולאה כסופה שצריך לסובב.‬
‫- מעין... - אני אמצא.‬
‫ואם לא תיתן לי להיכנס...‬
‫טכנית, אני לא יכול לעשות את זה.‬
‫...בעל זבוב, מועצת האופל‬
‫וכל כוחות הגיהינום יכריזו על מלחמה.‬
‫מה, עליי?‬
‫על החבר שלך.‬
‫- איפה הוא, דרך אגב? - סופר מלאי. במרתף.‬
‫אין לך מושג כמה צרות אתה עושה, נכון?‬
‫לא. או שכן. או ש... לא.‬
‫כן, תן לי להגיד לך משהו, ג'ים, או גבריאל, אם אתה נמצא שם בפנים.‬
‫אם יקרה לאזירפאל משהו בגלל זה, אני...‬
‫כן?‬
‫זה לא משנה. כבר מאוחר מדי בשביל זה, לא?‬
‫תמיד מאוחר מדי.‬
‫תרגום כתוביות: אור גסנר‬
‫בקרת כתוביות: דניאל מגון‬