Vull sol·licitar dimonis.
-Ah, sí? -Tinc plena autorització de Beelzebub.
Puc iniciar una invasió demoníaca a Londres.
Dimonis?
En vull els pitjors.
Els pitjors dels pitjors. Vull assassins.
Molt bé. Quants?
Deu mil dimonis.
Perdona, he sentit 10.000.
ASSEMBLEA MENSUAL DE COMERCIANTS I BOTIGUERS
-Ho faràs de veritat, doncs? -I tant.
Puc venir d'observador?
Això és perfecte.
Necessito que el portis aquesta nit.
És molt important.
Necessito músics per a l'assemblea mensual de l'Associació de Comerciants
de Whickber Street d'avui.
Espero veure't allà amb el teu clavicèmbal.
No, gràcies.
Hi haurà entrepans.
Vaig anar a una assemblea fa deu anys.
Es van posar a xerrar dels llums de Nadal
i van aprovar una resolució condemnant l'ús inadequat
dels apòstrofs als cartells dels aparadors.
Per cap raó no hi tornaria avui.
Ho entenc.
Molt bé…
No em deixes alternativa.
Tinc, a la rebotiga,
una recopilació de Doctor Who de 1965.
No hi va haver cap recopilació de Doctor Who el 1965.
La primera data de 1966, es va publicar…
El setembre de 1965.
La recopilació de 1965 no es va imprimir per problemes a la BBC.
La meva és l'única còpia de prova coneguda.
Em deixaràs donar-li una ullada?
Si vens a l'assemblea amb, potser, un quartet de músics,
te la regalaré.
-Què has fet? -No en parlem.
Has regalat un llibre.
No tenia alternativa.
La Maggie i la Nina depenen de mi.
Tot i que encara no ho saben.
Mil dimonis assedegats de sang.
Som a l'infern.
Tinc autorització de Beelzebub.
Com si tinguessis autorització del mateix Satanàs.
Si no els tinc, no te'ls puc enviar.
Et puc oferir una sensació d'inquietud maligna.
Per què voldria…?
Doncs 500. Hi ha d'haver 500 soldats d'infanteria.
Per a què és?
Per atacar una llibreria.
No ho diguis a ningú. Potser lluitarem contra els àngels.
Te'n puc donar 100.
-Què…? -Acaba de baixar a 70.
Me'ls emporto.
Hola. Què puc fer per vostès?
Vinc per l'assemblea mensual de comerciants d'avui.
De cap de les maneres puc anar-hi avui.
És l'aniversari del meu casament
i portaré la meva estimada esposa a sopar.
Tinc una primera edició
de L'expert a la taula de joc d'S. W. Erdnase.
Té la primera edició?
La còpia del mateix Erdnase.
La va firmar amb el seu nom real.
I hi va fer anotacions.
-Per quant? -No està a la venda.
Tanmateix,
si ve a l'assemblea avui,
potser estic disposat a deixar-l'hi.
Li diré a la meva parella que ha sorgit una cosa.
Que vingui també.
Li prometo que serà un vespre per recordar.
Hola, Sra. Cheng.
Hi ha una assemblea aquesta nit…
Dels comerciants?
Vindré amb el Sr. Cheng. A quina hora?
A les 18:30 h.
Fins després! Bon dia!
Salutacions.
Escolteu-me, legions de l'infern.
La nostra missió…
Perdona?
Què passa?
Una legió té al voltant de 6.000 dimonis.
Sí, ja ho sé.
Avui iniciarem un atac
sense precedents per la seva audàcia, únic per la seva…
Sí, què?
Tècnicament, som només 1/75 d'una legió.
Ja ho sé. Però el que ens falta en números
ho compensem amb ferocitat i…
-Por? -No.
He perdut el fil.
Ferocitat i perillositat.
Perquè som dimonis i ells no són més que humans insignificants.
No lluitarem contra els àngels, doncs?
Ell va dir que ho faríem.
Qui ho va dir?
En Furfur. És veritat?
Anem a la Terra,
a Londres,
per assaltar una llibreria.
Sr. Fell, parlo anglès perfectament.
Fa 15 anys que visc aquí.
Bé, doncs…
Vinc de seguida.
Si és per l'assemblea de comerciants,
puc anar-hi només fins a les 19 h, que és quan comencem a tenir gent.
Sí, a les 18:30 h. Fins després.
Ens assegures que no hi haurà àngels?
Perquè alguns àngels són uns cabrons perillosos.
Ens poden descorporitzar per sempre.
El que et puc assegurar,
rei meu,
és que, si m'interromps una vegada més,
te'n penediràs eternament.
Entesos?
Parles tots els idiomes del món.
-Com jo. -Sí.
Què et passa amb el francès?
Em va costar molt d'aprendre.
Vaig anar a classes nocturnes amb Monsieur Rossignol el 1760.
No tens cap tieta, ella no té cap jardiner, ni ell una ploma.
Però m'has entès.
Perquè, durant 250 anys, has estat donant la tabarra
amb la plume de la teva tante imaginària.
Bravo.
-Què? -Estic gaudint de l'espectacle.
Assemblea de comerciants, avui a les 18:30 h a la llibreria.
Una reunió totalment normal, sense intencions ocultes.
Es parlarà dels llums de Nadal? Perquè tinc un parell de coses a dir.
-Sí. -Compteu amb mi.
Mai ha organitzat una reunió.
-Per què ara sí? -És impredictible.
Vol complir amb les obligacions civils.
Fa molt que esteu junts?
-Qui? -Tu i la teva parella.
No, no som… No és això.
Doncs és el que sembla des de fora.
-Us acabeu d'enrotllar, doncs? -No.
Tens marit? Xicot? El llibreter és el teu amant?
És massa pur de cor per ser l'amant de ningú.
-Només és un àngel que conec. -Si tu ho dius.
En fi, la vida amorosa dels altres
sempre sembla més fàcil que la nostra.
Sortirem al capvespre.
Us donarem mascaretes als qui no passeu desapercebuts.
Farem servir el transportador gran…
Què? Què vols?
El gran està avariat.
Haurem de fer servir el petit, d'un en un.
O les escales.
Anirem per les escales.
CAPÍTOL 5: EL BALL
BONS AVERANYS
Vols una copa?
Estic treballant.
I tinc una assemblea que he de preparar.
Per què no esperes a dins?
-T'agrada esperar a dins. -No ho crec.
Tens un arcàngel amnèsic amagat a la llibreria.
Ahir em preocupava que es despertés.
I si recorda qui és? I si està fingint?
Em podria anihilar. Quan en Gabriel t'anihila, quedes…
-Anihilit? -Anihilat, crec.
No diguis ximpleries.
No hi ha perill. Ja no és qui tu saps.
Vull dir, sí, però…
has pensat a parlar amb ell?
De fet, és el que faré.
MENÚ DEL DIA
LA CLAU ÉS ON LA TETERA. NO INTENTIS PARLAR AMB MI.
ME'N VAIG AMB MA GERMANA.
ELLA SÍ QUE ES PREOCUPA PELS ALTRES.
Merda!
Que es faci la llum.
Hola, Gabriel.
Mola.
-Però no… -Sí, sí, sí. No, no, no.
Ja ho sé. Ara ets en Jim.
Ho tens tot com tu vols?
Sí. El Sr. Fell em tracta molt bé.
Oi que sí? És sorprenent, en realitat,
sabent que l'últim cop que us vau veure
vas intentar destruir-lo.
No me'n recordo.
No, Jim?
Bé, el Sr. Fell tampoc se'n recorda.
Ell no hi era, saps?
-Com? -Una llarga història.
Però… jo sí que hi era.
I recordo amb molta claredat
la teva mirada, arcàngel Gabriel,
quan li vas dir al meu únic amic
que tanqués el bec i morís!
I no em va agradar gens.
No crec que fos jo.
Però em sap molt greu.
I espero no causar-li gaires problemes.
Doncs més males notícies per a tu, Jimmy.
Està arriscant la seva vida per tu.
Ai, no. Em sap realment greu.
-Hi ha res que pugui fer? -Sí.
Sí.
Saltar per la finestra.
D'acord.
Para!
Baixa.
Si realment no ets ell,
què ets?
No ho sé… Em sento
com una casa buida.
-Una casa? -Una casa on ha viscut algú
durant molt temps i, ara que ha quedat buida,
la casa encara intueix on eren les coses.
Com quan vaig recordar com va començar tot.
Quan vas arribar, vas dir que havies vingut
perquè volien fer-te alguna cosa horrible.
Llavors, si te'n vas recordar, recorda-te'n ara.
Em fa mal recordar.
No tinc el cap per a això.
Ja ho sé. Fes-ho igualment!
No puc… No tinc memòria.
I on és la teva memòria?
En una capsa de mistos.
No, la vaig treure abans.
-La vas treure d'una capsa de mistos? -Sí.
La vaig treure, la vaig ficar a la capsa i la vaig portar aquí
-i està… -Sí?
…pertot arreu.
Què més recordes?
Si torna a passar, semblarà que és un problema institucional.
Què?
No ho sé. Estic…
Ho sé.
Mirant al buit que han deixat els mobles.
Vols una xocolata calenta?
EL RESURRECCIONISTA MISTOS DE SEGURETAT
Què has descobert del miracle?
Estic en procés de verificar-lo,
però cal esperar uns dies per saber si una persona està enamorada.
Perquè els humans són estranys i funcionen així.
Això ja ho sabia. Alguna pista d'en Gabriel?
Ah, sí. Doncs…
Sens dubte, no és a la llibreria. Això compta com a pista?
-Només hi és l'Azirafel. -El traïdor.
Sí. Semblava molt…
traïdorenc.
I el seu amic malhumorat, en Crowley.
-El dimoni. -Suposo que això explica el seu mal humor.
I, per descomptat, el seu ajudant.
Però crec que no l'he vist.
El seu ajudant?
-No té cap ajudant. -No.
Perdó, no sé per què he dit això.
O sí? En té un?
No vam conèixer…?
Algú, alguna cosa sobre…
-Llibres? -No, no.
Aquest és l'Azirafel. Li agraden els llibres.
Sí. És clar.
-Sí? -No sé si resulta útil,
però en un moment, el Sr. Fell i el senyor, vull dir…
el traïdor i el dimoni
van tenir una reunió secreta sobre què fer.
I?
-Què? -Què van dir?
No ho vaig sentir.
Van dir que era privat.
Gràcies.
-Ets molt amable. -No m'ho agraeixis.
I no ho soc.
Tanmateix, ningú et creuria.
-Què fas? -Estic fent espai.
Per tot el que ha de passar.
Trames alguna cosa. Ho ensumo.
-Què estàs planejant? -Ja ho veuràs.
Ja ho veuràs? Saps que m'empipa molt això.
Sí. En lloc de quedar-te aquí queixant-te,
fes un cop d'ull a la Nina o la Maggie
i assegura't que estan de camí.
No sé per què m'ha convidat, Sr. Fell.
És comerciant de Whickber Street, Sra. Sandwich.
-I un pilar de la comunitat. -Això pot ser.
Però ara els clients
surten de treballar i els hem d'atendre.
Les seves noies ja saben què fer.
Vist així…
Mai no he preguntat, però què és el que fan, exactament?
Es busquen la vida.
Com va dir el govern.
M'ha dit que et digui que l'assemblea de comerciants començarà ara.
-Mai em perdo una assemblea. Ara vinc. -Cap problema.
On són les cadires que vaig portar per a l'assemblea?
-No calen. -No calen?
Les hauríem d'apartar quan comencéssim a ballar.
Millor les deixem per a després.
Ballar?
"Dona'm cafè o dona'm mort." Un nom graciós per a una cafeteria.
Estava tot agafat. Què vols?
-Recordar-te… -L'assemblea?
-No vindré. -Has de venir.
No he de fer res.
M'ha escrit la meva parella, la Lindsay,
i ara és la meva exparella.
L'últim que vull és parlar dels llums de Nadal dels nassos,
així que me'n vaig a casa a beure i plorar en un pis buit.
-No facis això. -Per què no?
Pot no ser segur. Passa alguna cosa.
Alguna cosa no va bé.
La majoria de les coses no van bé,
però ara ve a onades.
Com una ressaca.
-Me'n vaig. -Estaràs més segura allà.
El meu amic no deixarà que et passi res.
Per un cop a la vida, confia en algú.
-Ets estrany. -Fes-ho!
M'estic tornant boja.
És la Nina, proveïdora de cafè per a totes les necessitats.
Encantadora, de ben segur.
Bonsoir. És, com es diu, una nit perfecta per ballar, oi?
Justine, què passa aquí?
Bona senyora venedora de cafè, avui és l'assemblea
de l'Associació de Comerciants de Whickber Street.
Tots participem de l'hospitalitat del Sr. Fell.
Hola, vol tastar un d'aquests soparets? Són gratis.
Nina! Que bé…
Que bé que siguis aquí.
Està a punt de començar el ball.
Sé que estic molt trista. Per què no m'hi sento?
Res de cares llargues avui.
Només vull veure-us gaudir, joves.
Un ball?
No seria una assemblea de l'Associació de Comerciants sense ball.
No sé què passa. Es veu que estic en perill,
ara soc aquí i tots actueu… M'estic tornant boja, hòstia.
Bé, ara ets aquí.
Això és el més important.
Aquí estàs segura, sens dubte.
Bona vetllada, senyoreta Nina. Espero que em concedeixi un ball
abans que acabi l'assemblea de l'Associació.
Només volia parlar dels llums de Nadal.
Qui sou?
Qui us ha enviat?
Sou dimonis.
Dimonis inferiors, els últims de la cua, els condemnats.
Què hi feu, aquí?
Què hi feu tots, aquí?
No podeu presentar-vos aquí i causar problemes. Hi ha lleis.
-Dona'ns l'àngel. -Volem en Gabriel!
Esteu fora de lloc!
A què es dedica, exactament?
Soc modista.
Un art molt valuós.
No, no soc modista. Soc modista.
Maleït sigui.
Modista.
En resum, és modista.
No, no soc una modista ignorant.
Soc una modista deixada de la mà de Déu!
Per què no puc dir la paraula "modista"?
Potser si descriu la seva professió…
És veritat, gràcies.
Quan un senyor té la necessitat
de rebre l'atenció d'una dona,
pot venir al meu establiment
i allà, pot triar entre un bon grup de noies,
totes disposades a arreglar-li la camisa o apedaçar-li els mitjons.
O fins i tot cosir un botó.
Però es cobra extra.
I no totes les noies ho fan.
Una modista.
-Què fas? -T'ho vaig dir.
Jane Austen. Això és un ball.
-Hem de parlar. És important. -Soc l'organitzador de l'assemblea.
Seré amb tu en un tres i no res. Agafa un vol-au-vent.
Això és nou.
Això és una completa bogeria.
Per què tothom parla com si sortissin d'Orgull i prejudici?
Ens hem deixat emportar per l'ambient.
Quin ambient?
Això és l'assemblea de l'Associació de Comerciants.
Sí.
Dit així…
Estem ballant?
Sí.
T'han ensenyat mai els passos?
És el que fem, oi?
No. No ho és.
És molt estrany.
És culpa seva.
Ho estan fent ells.
Soc ajudant de llibreter, però això no són llibres.
Són bocinets de menjar. I no els venc.
Els regalo.
Llavors, certament, ens hi hem de delectar.
Dispensi, quin és el seu estat? Volem saber-ho amb prestesa.
No sovint tenim la fortuna, al nostre petit poble,
d'acollir algú tan amigable,
tan gentil i, si m'ho permet,
tan ben plantat en forma i qualitats.
Això? Està bé, oi?
Encara estic esbrinant tot el que pot fer.
-Vaig descobrir una cosa nova al llit. -Ai, mare!
Vol que l'hi mostri?
D'acord.
He de confessar que ens resulta força curiós.
Teniu, teniu. Mireu això.
Fer ploure és una cosa, però un ball amb…
Passa alguna cosa. Passa alguna cosa dolenta.
Potser m'ho pots dir mentre ballem.
Nosaltres no ballem.
Obrint portes.
La Terra.
Que tendre.
Estan de festa.
-Què fem? -No n'estic segura.
No he tingut un bon dia.
La meva parella, la Lindsay, m'ha deixat.
-Ha estat culpa meva? -Què?
No. En realitat, no.
Aquella nit va ser la gota que va fer vessar el got.
Ja feia temps que no estàvem bé.
No crec que li agradés de veritat a la Lindsay.
Sé que no soc fàcil.
No…
O sigui…
No em fan por les dificultats.
L'infern ens ha enviat dimonis.
Estan rondant fora. Volen en Gabriel.
Aquí dins estem perfectament segurs.
Tècnicament, la llibreria encara és una ambaixada.
Crec que has d'aturar tot aquest artifici
i hem de decidir què fer.
No els donaré en Jim.
Faran mal a la gent, àngel.
Crec que estàs exagerant. Segur que no n'hi ha per a tant.
I doncs?
Mare de Déu.
"Lliureu-nos l'angle"?
Sí, l'escriptura no és el seu fort. Volien dir…
Lliureu-nos l'àngel.
Que surti en Gabriel i ningú en sortirà massa ferit.
Ni parlar-ne.
He de recordar-te que aquesta llibreria és, tècnicament,
una ambaixada independent,
com a antiga estació del cel, i com a tal…
Ets un desertor, Azirafel.
No tens protecció.
M'acompanya una legió de dimonis.
Però no tinc intenció de fer-te mal.
Només als humans presents.
Tens 60 segons per lliurar-nos l'arcàngel Gabriel
abans que comencem a matar gent.
Perdona.
Cinquanta segons.
Què dieu?
Això és per mi, oi?
Aquesta gent em vol a mi, oi?
Vas acudir a mi.
Et vaig dir que et protegiria.
I així ho faré.
No cal. Ja surto jo.
Aquí em teniu.
Soc qui esteu buscant.
Crec.
Soc jo.
No sé què fas, però em destorbes.
Que surti l'àngel ja o matarem tothom que sigui a la llibreria!
Ho dic de debò!
Hola.
Escolti,
sembla que l'àngel Gabriel soc jo.
Però també soc en Jim, que és James escurçat. Però també Gabriel.
Vols callar?
Torna a dins ara mateix
i digues al ruc de l'Azirafel
i a l'arxitraïdor d'en Crowley
que, si no fan sortir l'àngel Gabriel ja, els fregirem.
F-R-E-J-I-T-S.
Fregits! Ara…
Què ha passat?
M'han dit que torni i us digui que feu sortir l'àngel.
És clar.
Hem fet un miracle perquè ningú el reconegui.
Ara ningú el reconeix. Quins genis.
Perdoni, Sr. Fell.
Qui són aquesta gent? Què està passant?
Vint segons, àngel.
Abans que comencem a ferir la gent.
A esquarterar-la.
No teniu permís per ferir humans directament.
-Ja ho saps, Shax. -Potser no.
Però ho podem fer indirectament.
Els podem ferir mentre lluitem contra els àngels.
Seran víctimes civils.
¿L'atac té autorització oficial
i compleix les normes d'enfrontament?
Sí o no? Tens permís oficial per dur a terme l'atac?
No soc idiota.
Tinc permís.
Normes d'enfrontament. Clàusula 112, subapartat 3.
"Els civils han de disposar de prou temps per a l'evacuació."
L'Azirafel pot posar una queixa
al Consell Fosc dels Ducats de l'Infern,
però haureu d'esperar fins que responguin. Poden passar setmanes.
Us podríeu ficar en un merder.
Aleshores, fes sortir els humans.
És clar.
M'acabo d'inventar una norma i no ho comprovaran.
Trauré els humans i després tornaré. No et deixaré sol.
-Ho sé. Però tinc un suggeriment… -Jo me n'encarrego.
Us trauré a tots d'aquí. Si feu exactament el que us digui,
ningú no patirà.
No sé què està passant, però jo ho gestionaré.
-Perdoni. -Això potser es complica.
Senyora.
No sé per què pensa que és apropiat interrompre una reunió
de l'Associació de Comerciants.
Un ball.
No és una reunió. Estàveu ballant.
No té cap dret a ficar-se amb aquesta gent.
Ja està. Trucaré als serveis d'emergència.
Crowley, on és el límit d'aquest lloc?
A la porta. No la podeu travessar.
No pots fer això!
Ho acabem de fer. Una víctima civil.
Treu els altres ja o ens els emportarem d'un en un.
Bé.
Encara no ho entenc. Què està passant?
És una mica complicat.
Però segurament és millor que us n'oblideu.
I feu el que us digui el Sr. Crowley.
És cosa meva o intentes hipnotitzar-me?
-Pretén alguna cosa. -Salvar-vos la vida.
Va, feu tots una fila. De dos en dos.
La Sra. Sandwich al davant amb mi. Nina i Maggie, a la cua.
-Va. -No deixaré que s'hi enfronti tot sol.
Quan digui que camineu…
Ja sabeu, camineu.
No feu contacte visual amb ells. Seguiu-me. Nina, vens?
No.
Et quedes enrere per morir heroicament? Molt bé.
D'acord. Salvem vides. Estàs preparada?
-Més que preparada. -N'estic segur.
Som-hi.
-Feliç aniversari, amor. -Feliç aniversari.
T'he portat el correu.
-Per què? -S'acumula a la porta d'entrada.
Queda-te'l. No és un bon moment.
Manteniu el cap cot. No mireu.
-Se l'han emportat. -Està bé?
Ho dubto. Sortim tots i ja ho veurem.
Continueu.
Molt bé. Declaro formalment conclosa
la trobada dels comerciants i no sé què de Whickber Street.
Us recomano que torneu a les vostres botigues ja
i, en fi, que oblideu tot el que pugueu d'aquesta nit.
Endavant.
Ets un jove molt bo.
Realment no. Cap de les dues coses.
Però gràcies.
-Per què no heu marxat? -Què està passant?
-Està en perill. -Res d'això té sentit.
Té problemes. No el deixarem tot sol.
No estem en perill. En Crowley tornarà de seguida amb un pla.
Defensi's vostè mateix. Faci els seus plans.
Ja ho faig. Però li fa il·lusió rescatar-me.
Guàrdia, he de denunciar un delicte.
Crec que no soc…
-És una agent de la llei, oi? -Sí, evidentment…
Com a agent, pot detenir l'autor d'un delicte.
-Doncs sí, però… -Bé. Detingui'm, doncs.
-Què? -Ja m'ha sentit.
Posi'm les manetes, no faré renou.
És complicat, però en realitat no soc la Inspectora Guàrdia,
agent de la llei humana.
Ja sé que ets un àngel. Per això m'estic lliurant.
Soc un dimoni i sé d'un delicte contra el cel.
T'exigeixo que em detinguis. No tenim temps.
Però com vols…?
Digues: "Queda detingut. Bla, bla, bla…"
-"Bla, bla, bla…" -Molt bé! M'has detingut.
-Ah, sí? -Sí. Has dit: "Bla, bla, bla."
Està bé. Vindré sense fer escàndols.
A on vindràs?
Al cel.
Ah, sí.
Obrint portes.
No t'estàs aprofitant de mi, oi?
Ets tu qui m'ha detingut. Què en trec jo, de profit?
Tanca les portes.
Tancant portes.
Pujant.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu Guillermo Parra