Jeg rekvirerer nogle dæmoner.
-Ja. -Jeg har fuld tilladelse fra Beelzebub.
Jeg kan starte en dæmonisk invasion i London.
Dæmoner?
Kun de værste.
De værste af de værste. Jeg vil have mordere.
Klart. Hvor mange?
Ti tusind dæmoner.
Undskyld, jeg troede, du sagde 10.000.
WHICKBER STREETS MÅNEDLIGE MØDE FOR BUTIKSEJERE
-Vil du seriøst gøre det her? -Bestemt.
Må jeg se på?
Ganske passende.
Tag den med dig i aften.
Det er meget vigtigt.
Jeg skal bruge musikere til Whickber Streets månedlige
butiksejermøde i aften.
Jeg regner med, du kommer med din cembalo.
Nej, tak.
Der vil være sandwiches.
Jeg var til ét møde for ti år siden.
De ævlede løs om julelysene
og vedtog en beslutning, der fordømte forkert brug
af apostrofer i vinduesskilte.
Der er intet, der kan få mig til at komme.
Jaså.
Nuvel...
Så har jeg intet alternativ.
Bagerst i min boghandel har jeg
et Doctor Who-årsalbum fra 1965.
Der var intet Doctor Who-årsalbum i 1965.
Den første var dateret 1966 og blev udgivet...
September 1965.
Årsalbummet fra 1965 blev faktisk aldrig trykt grundet problemer hos BBC.
Mit er det eneste kendte redaktionseksemplar.
Vil du lade mig se det.
Hvis du kommer til mødet med en kvartet af musikere,
vil jeg forære dig det.
-Hvad gjorde du lige? -Ingen kommentarer.
Du forærede en bog væk.
Det var jeg nødt til.
Maggie og Nina er afhængige af mig.
De ved det bare ikke endnu.
Tusind blodtørstige dæmoner.
Vi er i Helvede.
Jeg har tilladelse fra Beelzebub.
Du kunne have selveste Satans tilladelse, skat.
Jeg har dem ikke.
Jeg kan klare en ondartet følelse af utilpashed.
Hvad skal jeg med en ond...
Fem hundrede. Der må være 500 fodsoldater.
Hvad er det til?
Et angreb på en boghandel.
Sig det ikke til nogen, men vi skal måske bekæmpe engle.
Du kan få 100.
-Hvad... -Det faldt lige til 70.
Jeg tager dem.
Hej. Hvad kan jeg gøre for jer?
Det angår det månedlige møde for butiksejere i aften.
Jeg kan umuligt komme i aften.
Det er min bryllupsdag,
og jeg har inviteret min elskede på middag.
Jeg har en førsteudgave
af S. W. Erdnases Expert at the Card Table.
Har du en førsteudgave?
Det var Erdnases eget eksemplar.
Han underskrev den med sit rigtige navn.
Og kommenterede den.
-Hvor meget? -Den er ikke til salg.
Men
hvis du kom til mødet i aften,
låner jeg den gerne til dig.
Jeg fortæller min kone, at der kom noget i vejen.
Invitér hende med.
Jeg lover dig for, det bliver noget af en aften.
Hej, frk. Cheng.
Der er et møde i aften...
For butiksejere?
Hr. Cheng og jeg kommer. Hvornår?
Kl. 18.30.
Vi ses. Hav en god dag.
Vær hilset.
Hør her, Helvedes legioner.
Vores mission...
Undskyld mig?
Hvad er der?
En legion er omkring 6.000 dæmoner.
Ja, det ved jeg.
I aften går vi til angreb.
Det bliver hidtil uset i dristighed, unik i sit...
Ja, hvad?
Teknisk set er vi kun omkring 1/75 af en legion.
Ja, men det, vi mangler i talstyrke,
kompenserer vi for i vildskab og...
-Uhyggelighed? -Nej.
Nu har jeg glemt det.
Vildskab og farlighed.
For vi er dæmoner, og de er blot usle mennesker.
Så vi skal ikke kæmpe mod engle?
For han sagde, vi skulle bekæmpe engle.
Hvem sagde det?
Furfur. Er det sandt?
Vi skal til Jorden,
til London,
for at storme en boghandel.
Hr. Fell, jeg taler engelsk.
Jeg har boet her i 15 år.
Nå...
Et øjeblik.
Hvis det drejer sig om butiksejermødet,
kommer jeg gerne, men jeg skal gå kl. 19, når vi får travlt.
Ja, 18.30. Vi ses.
Så du garanterer, der ikke er engle?
For nogle af englene er virkelig farlige.
Vi kan blive permanent afviklet.
Det, jeg kan garantere dig,
solstråle,
er, at hvis du afbryder mig én gang til,
så vil du fortryde det for evigt.
Forstået?
Du taler alle sprog i verden.
-Det gør vi begge. -Ja.
Hvad er der så med det franske?
Det lærte jeg på den hårde måde.
Jeg tog til Monsieur Rossignols aftenskole i 1760.
Du har ingen tante. Hun har ingen gartner. Han har ingen pen.
Men du forstod mig.
Kun fordi, du har brugt 250 år på at ævle om
din imaginære tantes pen.
Bravo.
-Hvad? -Jeg nyder bare showet.
Der er et møde for butiksejere kl. 18.30 i min boghandel.
Dette er en normal invitation uden nogen skjult dagsorden.
Vil de tale om julelysene? For jeg har ting at sige.
-Ja. -Så kommer jeg.
Han har aldrig før været vært.
-Hvorfor nu? -Han er uforudsigelig.
Han har opdaget sit borgerlige ansvar.
Har I været sammen længe?
-Hvem? -Dig og din partner.
Nej, han er ikke... Ikke sådan.
Sådan ser det ellers ud.
-Så I blev et par for nylig? -Nej.
Har du en mand? En kæreste? Er boghandleren din affære?
Han er alt for renhjertet til at være nogens affære.
-Han er bare en engel, jeg kender. -Hvis du siger det.
Men så igen... Andre folks kærlighedsliv
virker altid mindre komplicerede end vores egne.
Vi drager ud ved mørkets frembrud.
Masker deles ud til dem, der ikke passer ind.
Vi bruger den store transportør...
Hvad? Hvad er der?
Den store er ude af drift.
Vi må bruge den lille transportør, én ad gangen.
Eller tage trapperne.
Du kan tage trapperne.
KAPITEL 5: BALLET
Vil du have et glas?
Jeg er på arbejde.
Og jeg har et møde, jeg skal forberede mig til.
Hvorfor venter du ikke indenfor?
-Du kan lide at vente indenfor. -Ellers tak.
Du skjuler en ærkeengel med hukommelsestab i din boghandel.
I går frygtede jeg, han ville vågne.
Hvad, hvis han husker, hvem han er? Eller spiller skuespil?
Han kunne slå mig. Når Gabriel slår én, er man blevet...
-Slåt? Slaget? -Slået, mener jeg.
Du er fjollet.
Det er ganske sikkert. Han er ikke du-ved-hvem længere...
Det er han, men...
Har du overvejet at tale med ham?
Det vil jeg gøre.
DAGENS MENU
NØGLEN ER VED KEDLEN. KONTAKT MIG IKKE.
JEG ER HOS MIN SØSTER.
HUN BEKYMRER SIG I DET MINDSTE OM ANDRE
Fuck!
Lad der blive lys.
Hej, Gabriel.
Fint.
-Men jeg er... -Ja, klart.
Du er Jim nu.
Du har alt, som du ønskede det.
Ja. Hr. Fell har været meget god mod mig.
Ja, ikke sandt? Det er overraskende,
eftersom at du, under jeres sidste møde,
forsøgte at tilintetgøre ham.
Det kan jeg ikke huske.
Nej, Jim?
Hr. Fell kan heller ikke huske det.
Han var der ikke, ser du.
-Ikke? -Lang historie.
Men jeg var der.
Og jeg husker meget tydeligt
dit ansigtsudtryk, ærkeengel Gabriel,
da du bad min eneste ven
om at holde kæft og dø!
Og jeg brød mig ikke om det.
Det tror jeg ikke var mig.
Men jeg beklager.
Og jeg håber ikke, jeg forårsager ham problemer nu.
Det var synd, Jimmy,
for han sætter hele sit liv på spil for dig.
Åh, det er jeg virkelig ked af.
-Er der noget, jeg kan gøre? -Ja.
Ja.
Spring ud af vinduet.
Okay.
Stop!
Kom ned.
Hvis du virkelig ikke er ham,
hvad er du så?
Det ved jeg ikke. Jeg føler mig...
...som et tomt hus.
-Et hus? -Et hus, nogen boede i
i meget lang tid, men nu er de borte,
men huset ved, hvor alting plejede at være.
Som da jeg huskede, hvordan alting begyndte.
Da du ankom, sagde du, at du var her,
fordi de planlagde at gøre noget forfærdeligt mod dig.
Du huskede det dengang. Så husk det nu.
Det gør ondt at huske.
Mit hoved er ikke bygget til det.
Det ved jeg. Gør det alligevel!
Jeg har ikke min hukommelse.
Hvor er din hukommelse så?
I en tændstikæske.
Nej, jeg tog den ud først.
-Var din hukommelse i en tændstikæske? -Ja.
Jeg tog den ud, lagde den i æsken og tog den med hertil,
-og den er... -Ja?
...overalt.
Hvad kan du ellers huske?
Hvis det sker igen, vil det virke som
-et institutionelt problem. -Hvad?
Det ved jeg ikke. Jeg er bare...
Jeg ved det.
Du ser på, hvor møblerne ikke står.
Vil du have en kop varm kakao?
Hvad har du lært om miraklet?
Jeg er ved at verificere det.
Men man ved jo først, om folk har forelsket sig efter et par dage,
for mennesker er sære, og sådan er det bare.
Det vidste jeg godt. Noget nyt om Gabriel?
Altså...
Han er bestemt ikke i boghandlen. Tæller det som en ledetråd?
-Det er bare Aziraphale. -Forræderen.
Ja. Han virkede meget...
...forræderisk.
Og hans gnavne ven, hr. Crowley.
-Dæmonen. -Det forklarer hans gnavenhed.
Og så selvfølgelig hans assistent?
Men ham så jeg vist ikke.
Hans assistent?
-Han har ingen assistent. -Nej.
Undskyld. Det ved jeg ikke, hvorfor jeg sagde.
Har han?
Mødte vi ikke en...
Nogen eller noget med...
-Bøger? -Nej.
Det er Aziraphale selv. Han kan lide bøger.
Ja, selvfølgelig.
-Ja. -Jeg ved ikke, om det hjælper,
men på et tidspunkt, havde hr. Fell og hr...
Forræderen og dæmonen
afholdt et hemmeligt møde om deres planer.
Og?
-Og? -Hvad sagde de?
Jeg lyttede ikke.
De sagde, det var privat.
Tak.
-Du er virkelig rar. -Tak mig ikke.
Og det er jeg ikke.
Ingen ville tro dig.
-Hvad laver du? -Jeg skaber plads
til alt det, der skal ske.
Du er ude på noget. Jeg kan mærke det.
-Hvad planlægger du? -Vent og se.
Vent og se? Aner du, hvor irriterende det er?
Hvis du bare vil stå her og ævle,
kan du måske se til Nina eller Maggie
og sørge for, at de er på vej.
Jeg ved ikke, hvorfor du inviterede mig, hr. Fell.
Du er butiksejer på Whickber Street, fru Sandwich,
-og en vigtig del af lokalsamfundet. -Muligvis.
Men fyraftenssuset kommer,
og stamkunderne skal betjenes.
Det kan dine unge damer vist godt se til.
Hvis du siger det sådan.
Jeg har aldrig spurgt. Hvad er det egentlig, de gør?
De står på deres egne fødder.
Som regeringen sagde.
Jeg skulle fortælle dig, at mødet for butiksejere begynder nu.
-Jeg er der straks. -Intet problem.
Hvor er stolene til mødet, som jeg kom forbi med?
-Glem dem. -Glem dem?
De skulle bare flyttes igen, når dansen begynder.
Det er bedre at vente med dem.
Dans?
"Kaffe eller død". Sjovt navn til en café.
Resten var taget. Hvad vil du?
-Minde dig om... -Mødet.
-Jeg kommer ikke. -Det skal du.
Nej, jeg skal ej.
Min partner, Lindsay, har lige skrevet,
og nu er hun min tidligere partner,
og jeg gider ikke tale om de dumme julelys,
så jeg vil tage hjem, drikke og græde i en tom lejlighed.
-Lad være med det. -Hvorfor?
Det er muligvis farligt. Der foregår noget.
Der er noget galt.
Det meste er forkert lige nu.
Men lige nu kommer det i bølger.
Som tømmermænd.
-Jeg går. -Du vil være sikrere dér.
Min ven vil beskytte dig.
Stol på nogen for en gangs skyld.
-Du er sær. -Gør det!
Jeg mister forstanden.
Der er Nina, leverandør af vores kaffe.
En fornøjelse.
Ah, bonsoir. Det bliver en fin aften til at danse, ikke?
Hvad foregår der, Justine?
Jamen dog, den gode kaffesælger. I aften
mødes Whickber Streets butiksejere.
Vi deltager alle under hr. Fell gæstfrihed.
Kunne du tænke dig en lille middag? De er gratis.
Nina!
Jeg er så glad for, du er her.
Dansen er ved at begynde.
Jeg er ked af det. Hvorfor mærker jeg det ikke?
Ingen sure miner i aften.
Jeg vil bare se ungdommen more sig.
Danse?
Det er næppe et butiksejermøde uden dans.
Jeg ved ikke, hvad der foregår. Din ven sagde, jeg var i fare.
Nu er jeg her, og du opfører dig... Jeg er ved at gå fra forstanden.
Nu er du her,
og det er det vigtigste.
Du er bestemt sikker herinde.
Godaften, frk. Nina. Jeg håber, vi kan træde et trin sammen
før aftenens butiksejermøde er forbi.
Jeg ville bare tale om julelysene.
Hvem er I?
Hvem har sendt jer?
I er dæmoner.
De værste junior-dæmoner, nærmest de forbandede.
Hvad laver I her?
Hvad laver nogen af jer her?
I kan ikke bare manifestere og lave ravage. Der er regler.
-Giv os englen. -Vi vil have Gabriel!
I er imod reglerne!
Hvad er dit erhverv?
Jeg er syerske.
Et værdigt håndværk.
Nej, jeg er ikke syerske. Jeg er syerske.
Fandens også.
En syerske.
Så du er altså syerske.
Nej, jeg er ikke en god syerske.
Jeg er en gudsforladt syerske!
Hvorfor kan jeg ikke sige "syerske"?
Måske hvis du beskrev erhvervet?
God idé, tak.
Når en herre ønsker
en hustrus ømme opmærksomhed,
kan han besøge mit etablissement,
hvor han kan vælge mellem en fin række damer,
som alle kan og vil reparere hans skjorter eller lappe hans sokker.
Eller endda sy en knap på.
Men det koster ekstra.
Og ikke alle pigerne gør det.
En syerske.
-Hvad laver du? -Det har jeg jo sagt.
Jane Austen. Vi afholder et bal.
-Vi er nødt til at tale sammen. -Jeg afholder et forretningsmøde.
Jeg er der straks. Snup en vol-au-vent.
Det her er nyt.
Det her er komplet vanvittigt.
Hvorfor taler alle, som om de kommer fra Stolthed og fordom?
De lader sig bare rive med.
I hvad?
Det her skal være et butiksejermøde.
Ja.
Når du siger det sådan...
Danser vi?
Ja.
Har du nogensinde lært denne dans?
Vi gør bare den slags, ikke?
Nej, vi gør ej.
Noget er galt.
Det er deres skyld.
De gør det her.
Jeg er en assistentboghandler. Men dette er ikke bøger.
De er små stykker mad. Og jeg sælger dem ikke.
Jeg forærer dem væk.
Så er vi nødt til at smage.
Fortæl os, hvad der går dig på. Vi ønsker at vide det.
Det er sjældent, at vores lille landsby
har fornøjelsen af én så elskværdig,
så blid, og om jeg må sige det,
så velskabt i form og funktion.
Det her? Ja, det er flot, ikke?
Jeg finder stadig ud af, hvad det kan.
-Jeg opdagede en ny ting i sengen i går. -Hvor er det...
Skal jeg vise dig det?
-Okay. -Jeg må indrømme,
at du fascinerer os.
Her. Se nu.
At få det til at regne er én ting, men et bal med...
Der er noget galt. Der er noget helt galt.
Det kan du fortælle mig om, mens vi danser.
Vi danser ikke.
Dørene åbner.
Jorden.
Hvor sødt.
De holder fest.
-Hvad gør vi? -Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke en ret god dag.
Min partner, Lindsay, har forladt mig.
-Var det min skyld? -Hvad?
Nej, ikke rigtigt.
Den aften var det sidste strå.
Det har været længe undervejs.
Jeg tror ikke, Lindsay syntes ret godt om mig.
Jeg er svær at have med at gøre.
Jeg...
Jeg mener...
Jeg kan lide en udfordring.
Helvede har sendt dæmoner.
De går rundt udenfor. De vil have Gabriel.
Vi er helt sikre herinde.
Teknisk set er boghandlen her stadig en ambassade.
Du bør stoppe det her skuespil,
så vi kan lægge en plan.
Jeg giver dem ikke Jim.
Folk kommer til skade, engel.
Jeg tror, du overvurderer, hvor store problemer vi har.
Nå?
Åh, du milde.
-"Overgiv anglen"? -Ja...
Ja, de er ikke gode til at stave. De mente...
Overgiv englen.
Send Gabriel ud, så bliver ingen for hårdt såret.
Ikke tale om.
Må jeg minde dig om, at denne boghandel teknisk set
er en uafhængig ambassade
og tidligere himmelsk forpost, og dermed...
Du er fredløs, Aziraphale.
Du har ingen beskyttelse.
Jeg har en legion dæmoner ved min side.
Men jeg har ikke til hensigt at skade dig.
Kun menneskene omkring dig.
Du har 60 sekunder til at overlevere ærkeenglen Gabriel,
før vi begynder at dræbe folk.
Undskyld mig.
Halvtreds sekunder.
Hvad siger du?
Det er alt sammen på grund af mig, ikke?
De folk derude vil have mig, ikke?
Du kom til mig.
Jeg lovede at beskytte dig.
Og det vil jeg gøre.
Det behøver du ikke. Jeg går ud.
Jeg er her.
Jeg er den, I bad om...
...tror jeg.
Det er mig.
Jeg ved ikke, hvad du laver, men du står i vejen.
Send englen nu, eller alle i boghandlen får betalt!
Jeg mener det!
Hej.
Hør,
englen Gabriel er åbenbart mig.
Men jeg er også Jim, hvilket er kort for James. Men også Gabriel.
Gider du holde kæft?
Gå omgående inden for igen
og fortæl Aziraphale, den røv,
og ærkeforræderen Crowley,
at hvis de ikke sender englen Gabriel ud nu, så er det kaput.
K-A-P-U-D.
Kaput! Nå...
Hvad skete der?
De bad mig gå tilbage og bede jer sende englen ud.
Det er klart.
Vi sikrede, at ingen ved, det er ham.
Nu ved ingen, det er ham. Godt klaret, os.
Undskyld mig, hr. Fell.
Hvem er disse mennesker? Hvad foregår der?
Tyve sekunder, engel.
Før vi begynder at gøre folk ondt.
Rigtig ondt.
Du må ikke skade mennesker direkte.
-Det ved du godt, Shax. -Muligvis ikke.
Men vi kan skade dem indirekte.
Vi kan bestemt skade dem, mens vi kæmper mod engle.
Det ville være civile tab.
Er dette angreb officielt sanktioneret
og i overensstemmelse med kampreglerne?
Er det eller ej? Fik du officiel tilladelse til at foretage dette angreb?
Jeg er ikke dum.
Jeg har tilladelse.
Standardkampreglerne. Klausul 112, underafsnit 3.
"Civile skal have tid nok til at evakuere området."
Aziraphale kan godt klage
til Mørkets Råd i Helvede, hvis du ønsker det,
men så skal dit angreb udskydes, og det kan tage ugevis at få svar.
Og I kan være i store problemer.
Så få jeres mennesker ud derfra.
Klart.
Jeg fandt på en regel, som de er for dumme til at tjekke.
Jeg evakuerer folk og kommer så tilbage.
-Ja. Men jeg har et forslag... -Jeg klarer det.
Jeg får jer alle ud herfra. Hvis I gør, som jeg siger,
-kommer ingen til skade. -Jeg ved ikke, hvad der sker,
men jeg skal nok håndtere det.
-Undskyld mig. -Det kan blive rodet.
Frue.
Jeg ved ikke, hvorfor du mener, at du kan forstyrre et møde
for butiksejerne i Whickber Street.
En dansefest.
Ikke et møde. I dansede.
Du har ingen ret til at genere disse mennesker.
Jeg ringer til beredskabstjenesten.
Crowley, hvad er grænsen for dette sted?
Du kan ikke krydse dørtærsklen.
Det må du ikke!
Det gjorde vi lige. Civil ulykke.
Få resten af dem ud nu, eller vi tager dem én ad gangen.
Klart.
Jeg forstår det stadig ikke. Hvad sker der?
Det er lidt kompliceret.
Men det er nok bedst, at du glemmer alt om det.
Og gør, hvad hr. Crowley siger.
Prøver du at hypnotisere mig? Er det, hvad der sker?
-Du gør noget. -Jeg prøver at redde liv.
Okay. Stil jer op på række. To og to.
Fru Sandwich går forrest med mig. Nina, Maggie, gå I bagerst.
-Kom så. -Jeg går ikke,
så han er alene imod dem.
Når jeg beder jer gå, så går I.
Kig dem ikke i øjnene. Følg mig. Nina, kommer du?
Nej.
Bliver du for at dø en modig død? Godt gået.
Okay. Vi skal redde liv. Har du en hånd med?
-Jeg har mere end dét. -Det tror jeg gerne.
Lad os gå.
-Tillykke med jubilæet. -Tillykke med jubilæet.
Jeg har din post med.
-Hvorfor? -Det fylder foran hoveddøren.
Giv mig den senere.
Kig ned. Lad være at stirre.
-De tog ham. -Er han okay?
Det er usandsynligt. Lad os gå ud og se.
Bare fortsæt.
Nu vil jeg officielt erklære dette møde
for butiksejere i Whickber Street forbi.
Det er bedst, hvis I går tilbage til jeres butikker nu,
og glem så meget, som I kan, af dette.
Afsted.
Du er en god dreng.
Ikke rigtigt... Til nogen af delene.
Men tak.
-Hvorfor blev I? -Jeg vil vide, hvad der sker.
-Du er i fare. -Intet giver mening.
Du er i problemer. Vi efterlader dig ikke.
Vi er ikke i fare. Crowley er straks tilbage. Han vil have en plan.
Kæmp din egen sag. Læg din egen plan.
Det gør jeg. Men det gør ham så glad at redde mig.
Betjent, jeg har en anmeldelse.
Jeg er vist den forkerte...
-Er du politibetjent? -Tydeligvis, men...
Som betjent kan du anholde forbrydere.
-Ja, men... -Så anhold mig.
-Hvad? -Som jeg sagde,
så læg mig i håndjern, så går jeg med.
Det her er svært, men jeg er faktisk ikke inspektør Konstabel,
en menneskelig politibetjent.
Jeg ved, du er en engel. Derfor overgiver jeg mig.
Jeg er en dæmon med viden om en forbrydelse mod Himlen.
Anhold mig. Vi har travlt.
Hvordan skulle jeg...
"Jeg anholder dig. Blah-blah..."
-"Blah-blah..." -Flot, jeg er anholdt.
-Virkelig? -Ja, du sagde "blah-blah".
Jeg skal nok gå stille med.
Hvortil?
Himlen.
Klart.
Dørene åbner.
Du prøver ikke at narre mig, vel?
Du anholder mig. Hvorfor skulle jeg prøve at narre dig?
Luk dørene.
Dørene lukker.
På vej op.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen