Jim, necessito vuit espelmes a piles.
Són al meu escriptori.
Em respon una simple pregunta?
Si me la fas, sí. Per aquí, Jim.
Què passa? Per què és tot tan estrany?
Tot va començar quan se'n va anar la llum, oi?
Tres preguntes i cap de simple. La resposta a la darrera és no,
tot va començar fa molt temps.
Però també, sí.
Per què estàvem tots ballant?
Pensava que així t'adonaries que la Maggie t'estima.
I llavors t'enamoraries d'ella.
Ho fa semblar tot molt fàcil, la Jane Austen.
-Jane Austen? -Sí.
La ment darrere del famós robatori de diamants del 1810?
Ens deixaràs entrar, t'agradi o no.
No. No sou benvinguts aquí.
Cel. Obrint portes.
Molt bé. On teniu els registres?
Registres?
Ets escrivana de 37a classe. Registres. On?
-Al meu despatx, però… -Et segueixo!
Però… No! No puc!
Ets un dimoni. No puc…
Saps els problemes que puc tenir?
No t'amoïnis. T'oblides de les abelles.
-Com? -Els àngels són com abelles.
Protegeixen el rusc quan intentes entrar-hi.
Un cop ja hi ets…
¿Quina probabilitat hi ha que un dimoni no autoritzat
estigui passejant-se tot sol pel cel?
Abelles.
Sí, però tu no sembles una abella.
Sembles una vespa assassina.
-O una serp o… -Una abella.
Molt bé. Al teu despatx. Et segueixo.
Sí, d'acord.
Va, amaga't.
Feu pena, tots plegats.
Som les legions dels condemnats. Som invencibles.
Potser ho sou, però esteu atrapats aquí fora
i nosaltres som a dins. No em feu por.
He tingut germans. Aquestes cares no funcionen amb mi.
-Deixa'ls, Maggie. -No. No em fan por.
M'he passat la vida tenint por.
-Doncs ja n'hi ha prou. -Si us plau, Maggie.
Sí. Si us plau, Maggie.
No facis el ridícul davant la dona que estimes com una desesperada.
No està fent el ridícul. És la persona més valenta que conec.
Dues covardes.
Us sentiu valentes perquè sou allà dins i nosaltres, fora.
Deixeu-nos en pau.
A nosaltres, la llibreria i el Sr. Fell.
No ets res, Maggie.
Mira't. Tens una botiga sense clients.
No pots pagar el lloguer. Ets avorrida.
No t'estima ningú i ningú t'estimarà.
Ets insignificant.
I passaràs per la vida sense pena ni glòria.
Mare meva. Foteu pena.
Vols entrar i dir-m'ho a la cara?
Va, ràpid. Camina!
Maggie? Què acaba de passar?
Potser els he dit que podien entrar.
Veniu… Veniu aquí, de pressa.
Si us plau. És pel vostre bé.
Estic preparat per prendre accions defensives si fos necessari.
No us acosteu.
Hola.
Que hi ha algú?
Us ho adverteixo: si marxeu tots ara,
ningú en sortirà malparat.
Vosaltres sí.
CAPÍTOL 6: CADA DIA
BONS AVERANYS
-Molt maco. -Una mica solitari.
Per això em vaig alegrar quan em van destinar a la Terra.
No veus mai ningú, aquí?
Cada pocs centenars d'anys, algú ve i em demana alguna cosa.
No estàs realment detingut, oi?
No, la veritat és que no.
-T'estic ajudant, oi? -Sí.
Tindré molts problemes.
Tu creus?
Llavors, fem que valgui la pena.
Què en saps, d'en Gabriel?
ASSUMPTE: EL TEMA D'EN GABRIEL
És tot confidencial. No t'ho puc ensenyar.
De fet, no puc ni obrir-lo.
No tinc autorització.
Cal ser un tron, un domini o d'un rang més alt.
-Com ho has fet? -No sempre he sigut un dimoni.
I mai canvien les contrasenyes.
Va, idiotes. Agafeu-los!
No continuaran entrant al cercle per sempre.
-Ni ells són tan estúpids. -Quin és el seu pla?
Això era tot. No tinc res més.
Per aquí. Ràpid.
Per què exploten?
És una mica complicat. Aquest cercle és un passadís.
Si el trepitges i no estàs preparat,
et descorporitza per complet.
El que diu té sentit al seu cap?
Tothom quiet!
I així…
acaba.
Acaba tot.
El temps i el món
s'acaben.
I comencem l'eternitat.
Per sempre més.
Amen.
-Amen. -Amen.
No.
No?
Sí.
No.
No a la victòria final del cel a la Terra?
És que aquesta vegada no ho veig.
Passo.
Puc preguntar per què no ho veus?
És clar.
-Per què? -He dit que pots preguntar.
De totes maneres, soc l'únic arcàngel de primer ordre aquí
i, ja sabeu, a l'univers.
Així que no respondré.
Però pregunteu tot el que vulgueu.
En fi, Apocalipsi: la seqüela?
La resposta és no.
Què més cal tractar?
-L'horari de neteja. -D'acord.
Què tens?
Crec que hem endevinat la tecla.
Empenyeu!
-Funciona! -Sí!
Hi ha més extintors aquí dalt.
Per què en té tants?
Bé, hi va haver un incendi un cop.
Saps? I… Bé, els llibres cremen com…
-Bé, és igual… -Fantàstic.
Té escuma en aerosol?
Així doncs, en Gabriel es va negar rotundament
a portar a terme una altra apocalipsi.
No ho hauria dit mai, d'ell.
Saps per què s'hi va negar?
Encara no. Van fer una mena de judici.
Va ser un judici de veritat. Però no va durar gaire.
Hola, Crowley.
No esperava tornar-te a veure mai.
Ens coneixem?
Quan eres un àngel, vam fer la nebulosa del Cap de Cavall.
Coincideixo amb molta gent.
Muriel, ets l'última persona que esperava veure
col·laborant amb l'enemic.
Suposo que des de fora pot semblar una altra cosa,
-però l'he detingut. -No.
No vull interrompre't. Endavant.
Mostra-li el judici.
Shax, t'ordeno que abandonis aquest lloc
amb els teus acompanyants.
I val més que t'afanyis
o hauré de prendre mesures dràstiques.
Azirafel, ¿què ets,
l'àngel de suport emocional d'en Crowley?
El gos falder. El que ha adoptat els costums humans.
Necessites més banquets fastuosos, Azirafel?
Hem d'enviar-te el xef?
Dona'ns en Gabriel.
Dona'ns-el ja.
De vegades la gent em diu Gabriel.
I digues a aquest babau
que deixi d'interrompre.
-Ves a l'habitació. Hi estaràs més segur. -D'acord. Bona nit.
Algú vol xocolata calenta?
-No. -No.
Ves.
Gabriel, arcàngel suprem,
t'has negat a exercir la teva autoritat celestial
i d'ara endavant quedes destituït del teu càrrec.
Ja ho veig. Em desterreu a l'infern.
Doncs accepto el meu destí.
De vegades un àngel només ha de dir:
"Nois, prou". Tot i que…
Res de discursos, Gabriel. No aniràs a l'infern.
Que un príncep del cel
sigui expulsat a la foscor exterior
és una bona anècdota.
Que passi dues vegades transmet la impressió
que hi ha alguna mena de problema institucional.
Però no és el cas.
Però, no cal dir-ho, no és el cas.
Estic segur que t'agradarà saber
que continuaràs sent un àngel.
Però, com a favor,
t'esborrarem els records del temps que has viscut com a Gabriel.
Et baixarem al nivell
d'àngel registrador júnior de 38a classe.
No està malament, en realitat.
Jo soc de 37a classe.
No sabia que n'hi havia una més.
Entenc. Bé, doncs… tot són bones notícies.
Una cosa només. La meva roba està feta a mida. Me la puc quedar?
Se't proporcionarà una vestimenta adient, Gabriel.
-Aquesta roba? -No és adient.
Entesos. Doncs em despullaré i netejaré el meu escriptori.
-Tens un escriptori? -Doncs sí.
Només necessito una…
Torno de seguida.
-Els podem llençar llibres? -M'estimo més que no.
Novel·les de ficció no, però enciclopèdies?
-Hi és tot, a Internet. -Si no hi ha més remei!
Què…? Què està…?
Obrint portes.
-L'hi ha caigut. -Tancant portes.
Baixant.
Per què triga tant?
Està despullant-se i netejant l'escriptori.
En realitat…
-No té escriptori. -No me'n fio, d'ell.
-Podem esborrar-li la memòria ja? -Sense que ell hi sigui?
Bona idea.
Bé.
No trobo… No trobo la seva memòria enlloc.
De fet, no el trobo a ell a l'edifici.
Ha marxat del cel. Faig sonar l'alarma?
No sigueu tan fluixes!
No, l'haureu de trobar. Això és tot.
Deixeu de fer el gandul, covards!
Torneu a pujar les escales.
S'han acabat els extintors i no tenim més enciclopèdies.
No… No els podem aturar.
Què fem?
Hem de prendre mesures desesperades.
Què?
No he fet això des de la Gran Guerra.
És una cosa que només hem de fer
quan estem en peu de guerra.
Què acaba de fer?
Crec…
que acabo d'iniciar una guerra.
-Què ha estat? -El teu amic acaba de declarar la guerra.
Això pot ser un desastre total.
D'acord. Va, tornem allà baix. Tu també.
Com és la vida, eh?
Hola. Que hi ha algú?
Has tornat.
Què els has fet?
-He fet allò de l'halo. -Què?
Ja saps, allò de l'halo.
Has… has fet explotar el teu halo.
A l'infern no els farà gràcia.
Estem en guerra, per fi.
Ningú està en guerra.
Heu enviat una idiota amb una colla d'idiotes
a atacar una llibreria.
Aquells idiotes d'allà volen el seu arcàngel
per poder acomiadar-lo.
Bona feina, Shax.
Ho has fet de meravella.
Recorda'm que et recomani per a un ascens.
-És ironia, oi? -Sí.
Sí, reina.
Si hem d'entrar en guerra…
No, no. Res de guerres.
Azirafel, solucionem-ho.
-On és la capsa de cartó? -Quina capsa?
La que portava en Gabriel.
En Gabriel és aquí?
De vegades la gent em diu Gabriel.
Sí, vam fer una cosa. Un miracle d'ocultació.
Si fem un miracle junts, funciona prou bé.
Vigileu. Podria ser una trampa.
És una capsa de cartó. No et mossegarà.
ESTIC A LA MOSCA!
Aquí ho tenim. És el que creia que estaves fent.
-Què estava fent? -Escrivies un missatge.
Segurament, per a tu mateix, a la capsa.
"Estic a la mosca."
Quina mosca?
Lord Beelzebub, crec que les mosques són cosa vostra.
Aquí només n'hi ha una, i és coneguda.
Vine. Va.
Molt bé.
Ara entenc perquè ningú et trobava.
Aquí és on has desat tots els teus records.
Tot el teu… ser.
Mira't.
Ets perfecte.
Tingues.
Agafa-la.
Amb cura.
Ara…
Obre-la.
¿Com vols que faci que deu milions d'àngels
en peu de guerra es retirin?
No vull ni pensar-ho.
Imagina fer que els dimonis
abaixin les armes i tornin a treballar.
Almenys sabem de qui és la culpa.
No pots seure aquí. Estic esperant algú.
-M'esperes a mi. -No ho crec.
Tinc una cara nova. Després de 6.000 anys,
ja tocava fer un canvi.
-No sé qui ets. -Au, va, soc jo.
Beelzebub? Senyor de les mosques?
Mira.
-Ara sí? -Per què volies veure'm aquí?
No podem tenir aquestes converses en cap dels nostres territoris.
I sobre què hem de parlar?
La maleïda apocalipsi.
Va ser un rotllo monumental.
-I estem preparats per a la segona ronda. -Igual que nosaltres.
-L'apocalipsi és imminent. -La maleïda apocalipsi.
La maleïda apocalipsi.
-Vau perdre. -I vosaltres.
-Nosaltres no. -No vau guanyar.
Digue-m'ho a mi. Al cel es pensen que soc el comandant en cap
i puc engegar la guerra igualment.
Això diuen els meus, també.
M'alegro de saber que algú m'entén. Gràcies.
Quina llàstima que no tornem a parlar.
Tinc una proposta.
En lloc de l'apocalipsi, ¿què et sembla…
cap apocalipsi?
Una proposta interessant.
Cap apocalipsi.
No els agradarà. Molts dels dimonis viuen per a això.
Si en pots dir "viure", d'allò.
Els àngels també, però no sempre aconsegueixes allò per què vius.
Avantatges de no fer l'apocalipsi?
Mantenim l'statu quo estàtic i… "quòtic"?
-Ningú ho pot saber, és clar. -És clar.
Tenim un acord?
M'agrada la cançó.
Cançó?
-La música que sona. -Quina música?
-El soroll. -Això és música?
M'agrada.
Conté informació amb una melodia.
"Cada dia alguna cosa s'acosta més."
Així doncs… A mi també m'agrada.
Trobaré un amor com el teu pel camí.
Així, tenim un acord.
No cal que ens tornem a trobar, oi?
En absolut.
Que es faci la llum.
Crec que l'escultor va saber captar-me.
La forma del cap.
És preciosa. Commovedora.
S'assembla molt a tu.
De vegades vinc aquí i m'hi estic hores…
mirant-la.
Molt bé. Anem al pub?
EL RESURRECCIONISTA
Dos calzes del seu licor embriagador.
-I… -Un paquet de patates.
Molt bé, senyor. A quin licor es refereix?
El que sigui que consumiu normalment els humans per via oral.
Dues pintes de cervesa.
Què és això?
Un tocadiscos clàssic dels 60.
No se'n veuen gaires avui dia.
Hi fiques diners i li dius què vols sentir.
Els humans… sou increïbles.
Té, una cervesa.
No cal que les consumim realment.
-I el… -Paquet de patates?
Bé.
Això és…? L'has…?
Un petit miracle.
Aquesta cançó sonarà sempre al tocadiscos
per animar els afligits.
T'he de donar una cosa.
Té. És per a tu.
Mai saps quan la necessitaràs.
És un recipient, així que…
És més gran per dins. Pots ficar-hi el que vulguis.
Adeu.
Realment no sé què dir.
Per què no?
Ningú m'havia donat res fins ara.
Azirafel.
Michael, Uriel.
-I no m'ho diguis. -No ho faré.
-Em dic Sariel. -Sariel.
Sí, ja ho sabia. És clar.
I vosaltres.
Tu.
Gràcies.
Angelet beneit.
Per què?
Venia a buscar-te a tu, però…
Me'n… vaig oblidar.
Crec que l'Azirafel t'ha cuidat millor del que jo podria haver-ho fet.
Beelzebub, ens has traït.
Col·labores amb el cel.
No he col·laborat amb el cel,
igual que en Gabriel no ho ha fet amb l'infern.
He trobat una cosa que m'importa més que els bàndols.
Que maco.
-Et fa creure en l'amor vertader. -Mortals.
Què hi fan, aquí? Convertiu-les en estàtues de sal.
-Sariel! -Ja hi vaig.
No serà necessari. Jo me n'encarrego.
Maggie, Nina, veniu amb mi.
-Ho tens controlat? -Sí, i tant.
No parleu d'això amb ningú,
tot i que ningú us creuria.
Hauria d'haver obert fa estona.
Com pots pensar en això ara?
La gent necessita el que venc. Hauria d'haver obert ja.
Un plaer conèixer-vos. Adeu. Feu com si res d'això hagués passat.
Alguns hem estat treballant tota la nit.
I tu, d'on has sortit?
No me'n recordo.
Ben fet. No revelis mai com es fa.
Tret que et paguin primer. Té, tria una carta.
Me'n vaig a la botiga a dormir darrere la caixa.
Llevat que vulguis una mica d'ajuda.
¿Podries passar pel súper
i comprar crema, llet d'avena, de soja i d'ametlla?
I tant.
No us sento.
Podem…? Si us plau, podem…?
Ja n'hi ha prou!
Parlareu d'un en un!
Exigeixo que ens lliureu
Gabriel i Beelzebub
com a obsequis per a Satanàs, el nostre senyor.
No els voldrà. D'aperitiu, com a molt.
Jo exigeixo que ens els lliureu
per infligir-los un càstig celestial.
Evidentment, considerarem l'opció
d'enviar-los a l'infern com a càstig.
Però ho decidirem nosaltres.
¿Per què no els ho demanem a ells,
on els agradaria anar?
És ridícul.
No, hi ha precedents.
L'infern castigant en nom del cel. En Job, per exemple.
Bon home. No el vaig conèixer.
Gabriel, Beelzebub…
Vosaltres què voleu?
M'agradaria tenir
roba millor.
I m'agradaria estar amb Beelzebub.
On Beelzebub sigui, hi serà el meu cel.
I on siguis tu, rei meu, sempre serà el meu infern.
Alfa Centauri està prou bé. Sempre hi he volgut anar.
Té alguns planetes decents. No hi ha vida nocturna, però…
Si marxeu, no podreu tornar mai.
És la idea.
Si fuges, infidel,
l'infern enviarà totes les seves legions a buscar-te.
Saps tan bé com jo que falta molt personal a l'infern, ara.
De totes maneres, quan jo no hi sigui, Shax,
podràs ser el següent gran duc de l'infern.
Gran duc de l'infern.
Els àngels i els dimonis no poden…
Cada dia és més a prop.
Va més ràpid que una muntanya russa.
Trobaré un amor com el teu pel camí.
Si tornes a l'infern, puc tornar al meu pis?
Tant se val!
No! M'he cansat de viure al cotxe!
I crec que el cotxe ja s'ha cansat de mi.
Crec que el Consell Fosc
tindrà alguna cosa a dir sobre tot aquest disbarat.
Segur que estaran encantats que la poderosa Shax
hagi descobert un traïdor entre nosaltres.
Esbrinem-ho, sí?
Precisió i rapidesa, que fa 30 h que no dormo.
No dubtaré a burlar-me de vostè si no m'agrada la comanda.
Sí, ho entenc.
Vull un cafè amb llet d'avena gran
amb quatre gotes de xarop d'ametlla, si us plau.
De seguida.
Alguna vegada et demanen que els matis?
Què?
Pel nom de la cafeteria:
"Dona'm cafè o dona'm mort."
Suposo que sempre demanen cafè.
Mai demanen que els mati.
No, m'imagino que no.
És molt predictible.
Estic autoritzada a esborrar del Llibre de la vida
el nom de qualsevol que hagi ajudat en Gabriel.
No hauràs existit mai, Azirafel.
En absència d'en Gabriel,
-soc l'arcàngel suprem. -Oficial de guàrdia.
Disculpeu-me. Us he d'interrompre.
I he portat cafè.
-No he demanat cap interrupció. -No ho he pogut evitar.
No deia més que bestieses.
Una poca-soltada absoluta.
No té autorització per fer res d'això.
I vostè qui és?
Per l'amor del cel,
i ho dic literalment, no em coneix?
I vostè, dimoni? Em coneix?
-Traieu-lo d'aquí! -De debò?
Jo el conec.
L'últim cop que el vaig veure era un cap gegant i flotant.
El Metatron.
Correcte.
Així no crido tant l'atenció.
Molt bé. Tu, tu i tu, torneu al cel.
Va, ràpid. I no remugueu.
Tu no.
Vostra reverència.
-Vostra mercè, vostra… -Au, va, digues-ho.
Hem fet res malament?
Doncs ja ho veurem, això, oi?
Vinga, va, marxeu tots.
Excepte la calladeta.
Potser et necessito.
Molt bé.
Només quedem tu i jo, Azirafel.
Em penso que hem de tenir una xerradeta.
No trobes?
No crec que calgui dir res més.
He deixat clara la meva posició.
T'he portat un cafè de la cafeteria.
És un cafè amb llet d'avena
amb quatre generoses gotes de xarop d'ametlla.
M'ha comprat un cafè?
Te'l prendràs?
-Puc…? -Beure'l?
Sí, i tant.
Jo vaig ingerir coses a la meva època, saps?
És… és molt bo.
No esperava menys.
Tenim coses de què parlar.
Fem un volt?
Endavant. El dia no pot ser més insòlit.
Tu hauries de marxar també.
El Metatron m'ha dit que esperi.
Ha dit que potser em necessita.
A mi! Potser em necessita a mi.
Meravellós. Vols un gomet?
-Tornaran aviat. -Sí.
Quan l'Azirafel torni, crec que necessitarem una estona sols.
Després de tot això, crec que anirem
a fer un esmorzar extremadament alcohòlic al Ritz.
Gran idea. Esmorzar.
-Una estona sols. -Només nosaltres. Tu no.
És clar. Sí.
Jo puc donar una ullada a la llibreria.
Has de marxar.
Em puc… emportar un llibre?
N'estava mirant un abans.
Són com persones, però portàtils.
Com vulguis. Té, aquest t'agradarà.
-No, no servirà de res. -No importa.
Els ho hem de dir.
D'acord. Si algú vol res, digue'ls que tornem d'aquí a cinc minuts.
D'acord.
Ho has endreçat!
On és l'altre? Hem de parlar.
-Ha sortit. No és un bon moment. -No ho he preguntat.
Us hem de dir una cosa.
Tu i el teu company heu estat jugant amb les nostres vides.
No som cap joc. Som persones reals.
No ens podeu emparellar només per diversió.
Bé, tu estaves plorant, la Nina necessitava un rescat i…
Acabo de sortir d'una relació. No estic preparada per a una altra.
Seria un desastre.
No puc sortir amb la Maggie.
Quan estigui llesta, espero que hi sigui,
però no hi ha garanties.
-N'hi ha. -Així no m'ajudes, reina.
Mireu-vos a vosaltres. Tu ets l'amargat
que no pot confiar en ningú mai més.
I el Sr. Sigui On Sigui és el dòcil que encara creu en la màgia
i que la gent és bona i tot això.
Per què em dius això? No ho entenc.
Per això t'ho diu. Perquè no ho entens.
Perquè tu i el Sr. Fell mai parleu entre vosaltres.
Parlem tot el temps!
Hem estat parlant durant milions d'anys.
Jo dic una cosa enginyosa.
Ell diu alguna cosa graciosa sense voler. És genial.
Mai dieu el que penseu de veritat.
Només necessitàvem això.
I vosaltres també.
No has de respondre immediatament.
Pren-te tot el temps que necessitis.
No… no sé què dir.
Ves amb el teu amic i dona-li la bona notícia.
-Ja marxàvem. -Segur que teniu coses a parlar.
Què és això que tens, Muriel?
Un llibre. Es diu "llibre".
Estic "llegint un llibre".
Excel·lent!
Quina cosa més esplèndida per fer!
Ah, sí?
Sí. Molt bona.
Escolta, crec que… t'he de dir una cosa.
Hem de parlar d'això. Segurament, és millor que comenci jo.
Tu escolta'm. Si no començo ara, no ho faré mai.
-Així que… -Com és allò que diuen els humans?
Sí. "Espera un segon."
Tinc molt bones notícies per donar-te.
-De veritat? -He…
És que…
El Metatron, no crec que sigui tan dolent com…
Crec que l'he jutjat malament.
Veuràs…
Doncs m'ha dit
que en Gabriel, òbviament, no ha funcionat
com a arcàngel suprem i comandant de les hosts celestials.
I m'ha demanat qui crec que hauria de comandar al cel
ara que en Gabriel no hi és. I li he dit…
-En Miquel? -No siguis ximple.
No, no. Només hi ha un candidat
que sigui mínimament plausible.
I ets tu.
I m'he quedat: "Jo?" I m'ha dit…
I tant. Ets un líder i ets honest.
No dius a la gent el que vol sentir.
Per això en Gabriel va acudir a tu, suposo.
Tenim grans plans en marxa, projectes enormes.
I necessitem que els dirigeixis.
Ets l'àngel perfecte per al càrrec.
Però… jo no vull tornar al cel.
D'on trauria el cafè?
Saps què? Com a arcàngel suprem,
podries decidir amb qui treballar.
He revisat diverses proeses que has fet
i he vist que en unes quantes has format una aliança de facto
amb el dimoni Crowley.
Si volguessis treballar amb ell de nou,
es podria considerar una irregularitat,
però, sens dubte, estaria dins de la teva jurisdicció
retornar al teu amic, en Crowley,
l'estatus angelical total.
Què ha dit?
Ha dit que et podria restituir com a àngel.
Pots tornar al cel
i tot.
Com als vells temps.
Però serà més agradable.
Ja.
I li has dit on s'ho pot ficar, tot això, oi?
No, en absolut.
Som millors que això. Tu ets millor que això.
No els necessitem per a res.
M'han demanat que torni a l'infern i els he dit que no.
Doncs tu, igual.
És clar que has dit que no a l'infern. Sou els dolents.
Però el cel…
és el bàndol de la veritat, la llum
i el bé.
Quan el cel destrueixi la Terra,
acabarà igual que si ho fes l'infern.
Digue'm que has dit que no.
Si estic al capdavant,
puc canviar les coses.
Déu meu. D'acord. No he pogut dir el que volia dir.
Crec que és millor que ho digui ara. D'acord. Sí. Doncs…
Fa molt que ens coneixem.
Hem estat en aquest planeta des de fa molt temps.
Sempre he pogut confiar en tu.
I tu en mi. Som un equip, un grup.
Un grup de dos.
I ens hem passat l'existència fingint que no ho som.
Bé, els últims anys potser no.
I m'agradaria passar…
Vull dir, si en Gabriel i Beelzebub poden fer-ho,
marxar junts, nosaltres també.
Nosaltres dos sols.
No necessitem el cel ni l'infern. Són tòxics.
Ens n'hem d'allunyar. Ser només nosaltres dos.
Tu i jo. Què en penses?
Vine amb mi al cel.
Jo comandaré. Tu pots ser la meva mà dreta.
Podem canviar les coses.
No pots deixar la llibreria.
Crowley…
Res no dura per sempre.
No.
No, m'imagino que no.
Bona sort.
Bona sort? Crowley!
Crowley, torna…
al cel.
Treballa amb mi.
Podem estar junts, ser àngels tots dos.
Fent el bé.
Et necessito!
No entens el que t'estic oferint.
Ho entenc.
Ho entenc millor que tu.
D'acord…
Llavors no hi ha res més a dir.
Escolta. Que ho sents, això?
No sento res.
Exacte.
No hi ha rossinyols.
Beneit, podríem haver estat junts.
Et…
Et perdono.
No et molestis.
Com s'ho ha pres?
No gaire bé.
Bé, sempre ha volgut anar pel seu compte.
Sempre preguntava ximpleries, a més.
Sí. Preparat per començar?
Doncs…
Però…
La meva llibreria.
Sí. De moment, la deixo a càrrec de la Muriel.
Estarà en bones mans.
Però…
Necessites emportar-te alguna cosa?
No.
No se m'acut res.
Crec que…
No, res.
No se m'acut un àngel millor per acabar això.
Ara, posem en marxa el següent pas del gran pla.
Sí, ja ho ha esmentat.
Puc saber quin és?
És una cosa per a la qual necessitem un àngel amb el teu talent.
Un àngel familiaritzat amb com es fan les coses a la Terra.
En diem "la segona vinguda".
Tancant portes.
Pujant.
Un rossinyol cantava
a la plaça Berkeley.
Subtítols: Nahuel Martino González
Supervisor creatiu: Guillermo Parra