Jime, potřebuji osm svíček na baterie.
Jsou v šuplíku v mém stole.
Odpovíte na jednoduchou otázku?
Pokud ji uslyším, tak ano. Tudy, Jime.
Co se děje? Proč je všechno tak divné?
Všechno to začalo minulý týden, když byl výpadek proudu, že?
Tři otázky. Ani jedna jednoduchá, odpověď na tu poslední je ne,
všechno to začalo velmi dávno.
Ale také ano.
Tak proč jsme všichni tancovali?
Myslel jsem, že si tak uvědomíte, že vás Maggie miluje.
A pak se do ní zamilujete.
V románech Jane Austenové to vypadá tak snadné.
-Jane Austenové? -Ano.
Té, která vymyslela loupež diamantů v Clerkenwellu v roce 1810?
Pustíš nás dovnitř, ať se ti to líbí, nebo ne.
Nelíbí. Nejste tu vítáni.
Nebe. Dveře se otevírají.
Dobře. Kde máte záznamy?
Záznamy?
Jsi písařka 37. řádu. Záznamy. Kde jsou?
-V mé kanceláři, ale... -Veď mě!
Ale... Ne! To nemohu!
Jste démon. Nemohu jen tak...
Víte, jaké budu mít potíže?
To je v pohodě. Zapomínáš na včely.
-Včely? -Andělé jsou jako včely.
Když se snažíš dostat do úlu, tak ho chrání.
Když už jsi uvnitř...
Je vůbec vzdáleně možné, že by se neoprávněný démon
mohl potulovat po Nebi bez doprovodu?
Včely.
Jo, ale vy nevypadáte jako včela.
Vypadáte jako sršeň,
-nebo had, nebo... -Včely.
Tak jo. Tvá kancelář. Půjdu za tebou.
Dobře.
Běžte. No tak. Schovejte se.
Jste směšní.
Jsme legie zatracených. Jsme nesmrtelní.
To možná jo, ale pořád jste venku
a my tady. Já se vás nebojím.
Měla jsem bratry. Tím, že se budete ksichtit, mě nevyděsíte.
-Nechte je na pokoji, Maggie. -Ne. Já se jich nebojím.
Celý život se něčeho bojím.
-Už se bát nebudu. -Maggie, prosím.
Ano. Prosím, Maggie.
Neztrapňuj se před ženou, kterou tak uboze miluješ.
Ona se neztrapňuje. Nikoho statečnějšího neznám.
Dva zbabělci.
Tváříte se statečně, protože jste uvnitř
-a my jsme venku. -Nechte nás na pokoji.
Nechte obchod na pokoji. Nechte pana Padlého na pokoji.
Nejsi nic, Maggie.
Podívej se na sebe. Provozuješ obchod, kam nikdo nechodí.
Ani nemáš na nájem. Nudná.
Tebe by nikdo milovat nemohl.
Jsi nikdo.
Budeš žít jako nikdo. A jako nikdo taky umřeš.
Bože. Vy jste ale banda ubožáků.
Nechcete sem přijít a říct mi to do očí?
Rychle. Běž!
Maggie? Co se stalo?
Možná jsem jim řekla, ať jdou dovnitř.
Pojďte sem... Hned pojďte sem.
Prosím. Je to pro vaše vlastní dobro.
Jsem připraven se začít bránit,
pokud to bude nutné. Držte se zpátky.
Haló.
Je tam někdo?
Musím vám říct, že můžete všichni odejít
a nikdo nebude zraněn.
Ty budeš zraněn.
KAPITOLA 6: KAŽDÝ DEN
DOBRÁ ZNAMENÍ
-Hezká kancelář. -Trochu osamělá.
Proto jsem měla takovou radost, když mi řekli, že mám práci na Zemi.
Tady nikoho nevídáš?
Každých pár set let někdo přijde a na něco se mě zeptá.
Nejste opravdu zatčen, že ne?
Ani ne.
-Já vám pomáhám, že? -Jo.
Budu mít moc velké potíže.
Myslíš?
Tak ať to stojí za to.
Co tu máš o Gabrielovi?
RE: OHLEDNĚ GABRIELA
Celé je to důvěrné. Nemohu vám to ukázat.
Tím myslím, že to nemohu otevřít, i kdybych chtěla.
Nemám oprávnění.
Musíte být z Trůnu, Panstva nebo výš.
-Jak jste to udělal? -Nejsem démon odjakživa.
A nikdy nemění hesla.
No tak, vy idioti. Na ně!
Nebudou do toho kruhu chodit věčně.
-Ani démoni nejsou tak hloupí. -Takže jaký máte plán?
To bylo ono. Nic víc nemám.
Tudy. Rychle.
Proč pořád vybuchují?
Je to trochu složité. Tento kruh je brána.
Když do něj vstoupíte a nejste připraveni,
může vás to zcela odhmotnit.
Dávalo to, co jste řekl, ve vaší hlavě smysl?
Zůstaňte, kde jste!
A tak...
to končí.
Všechno končí.
Čas a svět
jsou u konce.
A začínáme věčnost.
Na věky věků.
Amen.
-Amen. -Amen.
Ne.
„Ne“?
Jo.
Ne.
Ne konečnému vítězství Nebe na Zemi?
Pardon, já si to tentokrát nemyslím.
Nechci.
A smím se zeptat, proč si to nemyslíš?
Jistě.
-Proč? -Řekl jsem, že se smíš zeptat.
Nicméně, já jsem jediný archanděl prvního řádu v této místnosti.
Vlastně v celém vesmíru.
Takže nebudu moc odpovídat.
Ale klidně se ptejte, jak chcete.
Každopádně, armagedon, pokračování?
Nechci.
Co je na pořadu dál?
-Rozpis na úklid. -Dobře.
Co máte?
Myslím, že jsme našli zlato.
Tlačte!
-Funguje to! -Jo!
Tady je víc hasicích přístrojů.
Proč jich máte tolik?
No, jednou tu hořelo, víte?
A... Knihy mohou vzplanout jako...
-No, každopádně... -Geniální.
Máte i pěnové?
Takže Gabriel jim do očí
zavrhnul další armagedon.
To mu vůbec není podobné.
Tušíš proč?
Zatím ne. Měli tak trochu soud.
Byl to opravdový soud. Ale netrval dlouho.
Ahoj, Crowley.
Nečekala jsem, že tě tu ještě někdy uvidím.
-My se známe? -Když jsi býval anděl.
Pracovali jsme spolu na mlhovině Koňská hlava.
Znám se s mnoha lidmi.
Muriel, ty jsi poslední, od koho bych čekala,
že se bude paktovat s nepřítelem.
Z jistého úhlu pohledu to asi může vypadat špatně,
-ale zatkla jsem ho. -Ne, nezatkla.
Nenechte se vyrušovat. No tak.
Ukaž mu ten soud.
Shax, nařizuji ti spolu s tvými lidmi
opustit tohle místo.
A to hezky svižně.
Jinak budu muset přijmout přísná opatření.
Azirafale, co jsi zač,
Crowleyho anděl duševní podpory?
To nejochotnější osoba, která se chová jako domorodec.
Potřebuješ víc velkých lidských jídel, Azirafale?
Máme ti poslat šéfkuchaře?
Vydej nám Gabriela.
Hned nám ho vydej.
Mně se občas říká Gabriel.
A řekni tomu pitomci,
ať přestane vyrušovat.
-Jdi do svého pokoje. Tam budeš v bezpečí. -Dobře. Dobrou noc.
Dá si někdo horkou čokoládu?
-Ne. -Ne.
Běž.
Gabrieli, nejvyšší archanděli,
odmítl jsi vykonat svou nebeskou povinnost
a od nynějška jsi zbaven svého úřadu.
Aha. Takže mě svrhnete do Pekla.
No, přijímám svůj osud.
Někdy prostě anděl musí říct:
„Lidi, dost.“ I když...
Žádné proslovy, Gabrieli. Nepůjdeš do Pekla.
Jednou byl princ nebeský
svržen do vnější temnoty.
Byl to dobrý příběh.
Ale kdyby se to stalo podruhé, vypadalo by to,
jako že máme nějaký institucionální problém.
A to nemáme.
To se rozumí, že nemáme.
Určitě ti udělá radost,
že zůstaneš andělem.
Ačkoli jako laskavost
bude tvá paměť jakožto Gabriela vymazána.
Budeš degradován
na mladšího anděla zapisovatele 38. řádu.
To je vlastně docela dobré.
Já jsem 37. řádu.
Nevěděla jsem, že může být někdo pode mnou.
Aha. No... Všechno dobré.
Jenom jedno. Tohle oblečení je šité na míru. Mohu si ho nechat?
Bude ti poskytnuto vhodné roucho, Gabrieli.
-Tohle oblečení? -Není vhodné.
Jasně. Takže se musím vysvléct a vyklidit si stůl.
-Ty máš stůl? -Ano, mám.
Potřebuju jen...
Hned se vrátím.
-Můžeme na ně házet knihy? -To radši ne.
Určitě ne beletrii. Třeba encyklopedie?
-Stejně je to dnes všechno na netu. -Jestli musíte!
Co... Co to...
Dveře se otevírají.
-Upadlo mu to. -Dveře se zavírají.
Jedeme dolů.
Co mu tak trvá?
Svléká se a vyklízí si stůl.
On opravdu...
-On nemá stůl. -Nevěřím mu.
-Můžeme začít s výmazem paměti? -Co, když tu není?
Dobrý nápad.
Dobře.
Nemohu... Nikde nemohu jeho paměť najít.
Vlastně ani není v budově.
Opustil Nebe. Mám spustit poplach?
Nebuď tak zbabělá!
Ne, prostě ho budete muset najít. To je vše.
Přestaňte se flákat, vy zbabělci!
Vraťte se na schody.
Došly hasicí přístroje a teď už i encyklopedie.
Nemůžeme je zastavit.
Co budeme dělat?
Musí být přijata zoufalá opatření.
Co?
Tohle jsem nedělal od první světové.
Je to něco, co máme dělat jen,
když jsme ve válečném stavu.
Co jste právě udělal?
Myslím,
že jsem možná právě rozpoutal válku.
-Co se stalo? -Tvůj přítel právě vyhlásil Peklu válku.
Tohle by mohlo být velmi ošklivé.
Dobře. Pojď. Vrátíme se tam. Ty taky.
Svět je ale vtipný, že?
Haló! Je tu někdo?
Vrátil ses.
Co jsi jim to všem udělal?
-Udělal jsem tu věc se svatozáří. -Cože jsi?
Udělal jsem tu věc se svatozáří.
Ty jsi... vyhodil svou svatozář do vzduchu.
To se Peklu líbit nebude.
Konečně jsme ve válce.
Nikdo není ve válce.
Vy idioti jste poslali idiota, aby vedl bandu idiotů
v útoku na knihkupectví.
Tamti idioti chtějí zpátky svého archanděla,
aby mu mohli dát padáka.
Dobrá práce, Shax.
Krásně provedeno.
Připomeň mi, ať tě navrhnu na vyznamenání.
-Sarkazmus? -Jo.
Obávám se, že ano.
Jestli má být válka...
Ne. Žádná válka.
Vyřešíme to, Azirafale.
-Kde je ta bedna? -Jaká bedna?
Ta, se kterou přišel Gabriel.
Gabriel. On je tady?
Mně se občas říká Gabriel.
Jo, něco jsme udělali. Ukrývací zázrak.
Zdá se, že když uděláme zázrak spolu, tak to vyjde.
Opatrně. Možná je to past.
Je to bedna. Nekousne tě.
JSEM V TÉ MOUŠE!
Tady to máme. Myslel jsem, že jsi to udělal.
-Co jsem udělal? -Napsal jsi vzkaz.
Nejspíš sám sobě. Na spodní stranu krabice.
„Jsem v té mouše.“
V jaké mouše?
Lorde Belzebube, věřím, že mouchy jsou ve tvé kompetenci.
Je tu jen jedna moucha. A tu dobře znám.
Pojď sem. No tak.
Hodná.
Není divu, že tě nikdo nemohl najít.
Tady jsi schoval všechny své vzpomínky.
Celou svou... podstatu.
Podívej se na sebe.
Jsi dokonalá.
Na.
Vezmi si ji.
Opatrně.
Teď...
Otevři ji.
Jak mám donutit deset milionů ozbrojených andělů,
aby si dali rozchod?
Nemůžu na to ani pomyslet.
Donuť deset milionů démonů,
ať složí zbraně a vrátí se do práce.
Alespoň víme, čí je to vina.
Tady sedět nemůžeš. Na někoho čekám.
-Čekáš na mě. -To si nemyslím.
Nový obličej. Ten minulý byl 6 000 let starý.
Chtělo to změnu.
-Nevím, kdo jsi. -No tak, to jsem já.
Belzebub? Pán much?
Dívej.
-Tady to máš. -Proč se setkáváme tady?
Když se domlouváme potají, nemůže to být ani u jednoho doma.
A o čem si musíme promluvit?
O zatraceném armagedonu.
Byla to naprostá otrava.
-Ano, ale jsme připraveni na druhé kolo. -To my taky. Naprosto připraveni.
-Bude armagedon. -Zatracený armagedon.
Zatracený armagedon.
-Prohráli jste. -To vy taky.
-Ne, neprohráli. -Nevyhráli jste.
To mi povídej. V Nebi si všichni myslí, že jsem vrchní velitel
a válku mohu rozpoutat, kdy se mi zachce.
Přesně to říkali i ti mí.
Je dobré vědět, že mi někdo rozumí. Díky.
Škoda, že už spolu nikdy nepromluvíme.
Mám návrh.
Místo armagedonu, co třeba...
žádný armagedon?
Zajímavý návrh.
Žádný armagedon.
To se jim nebude líbit. Většina démonů pro něj žije.
Jestli se tomu dá říkat život.
To mí andělé taky. Ale ne vždy dostaneš to, pro co žiješ.
Výhody, když nebude armagedon?
Udržíme status quo statický a... quojaký.
-Nikdo se to samozřejmě nesmí dovědět. -Samozřejmě.
Plácneme si?
Ta písnička se mi líbí.
Písnička?
-Ta hudba, co teď hraje. -Jaká hudba?
-Ten hluk. -To je hudba?
Líbí se mi.
Obsahuje informace hezky znějícím způsobem.
„Každým dnem se něco blíží.“
Tak... Tak se mi to taky líbí.
Taková láska jistě přijde i ke mně
Hej-hej
Taková láska jistě přijde i ke mně
Takže dohoda uzavřena.
Už se nemusíme scházet, že?
Nemusíme.
Budiž světlo.
Myslím, že to sochař opravdu zachytil.
Tvar hlavy.
Nádhera. Opravdu dojemné.
Je to velmi dobrá podoba.
Někdy sem na pár hodin chodím a jen...
se na ni dívám.
Dobře. Půjdeme do hospody?
Dva poháry vašeho omamného alkoholu, prosím.
-A... -Balíček brambůrků.
Dobře, pane. Jakého alkoholu?
Toho, který vy lidé obvykle svými ústy požíváte.
Takže dvě piva.
Co to je?
Klasický jukebox ze 60. let.
Už jich mnoho není.
Hodíte do něj peníze a řekněte mu, co chcete slyšet.
Vy lidé. Úžasné.
Tady máš.
Vlastně je nemusíme konzumovat.
-A... -Balíček brambůrků?
Dobře.
Ono... Ty jsi...
Malý zázrak.
Ta písnička v tom jukeboxu bude vždycky,
aby utěšila trpící.
Něco bych ti měl dát.
Tady. Pro tebe.
Nikdy nevíš, kdy to budeš potřebovat.
Je to schránka, tak...
Uvnitř je větší. Můžeš do ní něco dát.
Sbohem.
Vlastně nevím, co říct.
Proč ne?
Nikdo mi nikdy nic nedal.
Azirafale.
Michael, Uriel.
-Neříkej mi to. -Neřeknu.
-Jsem Saraqael. -Saraqael.
Ano, věděl jsem to. Jasně.
A vy.
Ty.
Díky.
Ty hloupý anděli.
Proč?
Šel jsem za tebou, ale...
Já... zapomněl.
Myslím, že se o tebe Azirafal postaral mnohem líp než já.
Belzebube, ty zrádce,
spolčovat se s Nebem.
Nespolčil jsem se s Nebem
o nic víc, než se Gabriel spolčil s Peklem.
Našel jsem něco, na čem mi záleží víc než na volbě strany.
To je velmi sladké.
-Jeden by skoro věřil na pravou lásku. -Smrtelníci.
Co tady dělají smrtelníci? Změňte je v solné sloupy.
-Saraqaeli! -Jdu na to.
To nebude nutné. Zařídím to.
Maggie, Nino, pojďte se mnou.
-Zařídíš to? -Naprosto, ano.
Jen o tom nikomu neříkejte.
Ne že by vám to někdo uvěřil.
Před půl hodinou jsem měla otevřít.
Jak na to můžete myslet?
Lidé potřebují, co prodávám. Má kavárna by teď měla být otevřená.
Rád jsem vás obě poznal. Předstírejte, že se nic z toho nestalo.
Někteří z nás celou noc pracovali.
Kde jste se tu vzal?
Nevzpomínám si.
Správně. Nikdy neříkejte, jak se to dělá.
Pokud vám za to nejdřív nezaplatí. Tady. Vyberte si kartu.
Jdu do svého obchodu a vyspím se za pultem.
Pokud teda nechcete pomoct.
Mohla byste skočit do obchodu,
koupit mi smetanu, ovesné mléko, sojové mléko a mandlové mléko?
Jdu na to.
Neslyším.
Můžeme si trochu... Prosím...
Už toho mám dost!
Budete mluvit jeden po druhém!
Požaduju, abyste vydali
Gabriela a Belzebuba
jako dar našemu pánu Satanovi.
Na co by mu byli? Možná by si je dal jako jednohubku.
A já požaduji, abyste je vydali nám,
aby čelili nebeskému trestu.
Vyhrazujeme si možnost
je jako náš trest poslat do Pekla.
Ale to my je potrestáme.
Proč se jich nezeptáme,
kam chtějí jít oni?
Tohle je směšné.
Ne, má to precedent.
Peklo vykonává za Nebe tresty. Jeden takový byl třeba Jób.
Milý muž. Nikdy jsem ho nepotkal.
Gabrieli, Belzebube...
Co chcete?
Chtěl bych
lepší oblečení.
A chtěl bych být s Belzebubem.
Kde je Belzebub, je mé nebe.
A kde jsi ty, můj drahý, bude navěky mé peklo.
Víte, na Alfa Centauri je hezky. Vždy jsem se tam chtěl podívat.
Pár slušných planet. Žádný noční život, ale...
Když odejdete, nesmíte se nikdy vrátit.
O to tady jde.
Jestli prchneš, zrádce,
Peklo vyšle své legie, aby tě pronásledovaly.
Víš stejně dobře jako já, jak málo personálu teď Peklo má.
A když tam nebudu, Shax,
mohla bys být pekelná velkovévodkyně.
Pekelná velkovévodkyně.
Andělé a démoni nemohou jen tak...
Každým dnem se to blíží
Rychleji než horská dráha
Taková láska jistě přijde i ke mně
Hej, hej, hej
Jestli se vracíš do Pekla,
-vrátíš mi můj byt? -Koho to zajímá?
Mě to zajímá! Už mě nebaví bydlet v autě!
A myslím, že mému autu se to taky moc nelíbí.
Věřím, že temná rada
bude mít k tomuhle nesmyslu co říct.
Určitě budou nadšeni, že mocná Shax
v našich řadách odhalila zrádce.
Zjistíme to, dobře?
Objednejte si přesně a rychle. Nespala jsem 30 hodin.
Bez váhání vás zesměšním, když se vám nebude líbit, co dostanete.
Ano, rozumím.
Chtěl bych velké latté s ovesným mlékem,
s trochou mandlového sirupu, prosím.
Hned to bude.
Objednávají si lidé někdy smrt?
Co?
Jméno vašeho podniku je
„Dejte mi kávu, nebo smrt“.
Předpokládám, že pořád chtějí kávu.
Smrt si nikdy neobjednali.
To se dalo čekat.
Jak předvídatelní.
Mám oprávnění odstranit jméno kohokoliv,
kdo Gabrielovi pomohl, z Knihy života.
Jako bys nikdy neexistoval, Azirafale.
Za Gabrielovy nepřítomnosti
-jsem já nejvyšší archanděl. -Služba.
Promiňte. Musím vás přerušit.
A přinesl jsem kávu.
-Nechtěla jsem být přerušena. -Nemohl jsem si pomoct.
Říkala jste naprosté pitomosti.
Naprosté žvanění.
K ničemu takovému nemáte oprávnění.
A vy jste kdo?
Pro rány Boží.
A to myslím doslova. Vy mě neznáte?
A co ty, démone? Ty mě znáš?
-Vyveďte ho. -Opravdu?
Já tě znám.
Když jsem tě viděl naposledy, tak jsi byl velká létající hlava.
Metatron.
Správně.
Ale tohle přitahuje mnohem menší pozornost.
Tak jo. Vy tři zpátky do Nebe.
Fofrem. Už ani slovo.
Ty ne.
Svatosti,
-Milostivý pane, Vaše... -No tak, vyklop to.
Udělali jsme něco špatně?
To se teprve uvidí, že?
Tak jděte. Odejděte, bando.
Kromě toho pomalého.
Tebe možná budu potřebovat.
Dobře.
Jen ty a já, Azirafale.
Myslím, že si musíme trochu poklábosit.
Nemyslíš?
Nemyslím, že zbývá ještě co říct.
Svůj názor jsem vyjádřil jasně.
Přinesl jsem ti kávu z obchodu.
Je to latté s ovesným mlékem
a pořádnou náloží mandlového sirupu.
Vy jste mi přinesl kávu?
Vezmeš si ji?
-Mám... -Se napít?
No jasně.
Za svých mladých let jsem také požíval věci.
Je moc dobré.
To teda doufám.
No, máme o čem mluvit.
Půjdeme na procházku?
Běžte. Divnější už to být nemůže.
Taky bys měla odejít.
Metatron mi řekl, ať zůstanu.
Že mě možná bude potřebovat.
Mě! Mohl by mě potřebovat.
Báječné. Dostaneš zlatou hvězdu.
-Brzy se vrátí. -Ano.
Až se Azirafal vrátí, budeme potřebovat trochu času pro sebe.
Po tomhle všem si myslím, že si zajdeme
na extrémně alkoholickou snídani do Ritzu.
Skvělý nápad. Snídaně.
-Čas pro sebe. -Jen my. Ty ne.
Jasně. Ano.
Mohu prozkoumat knihkupectví.
Musíš jít.
Mohu si s sebou vzít knihu?
Jednu jsem si prohlížela.
Jsou jako lidé, ale přenosné.
Do toho. Tady. Tahle se ti bude líbit.
-Ne, nebude to k ničemu. -Nezáleží na tom.
Musíme jim to říct.
Fajn. Jestli bude někdo něco chtít, vrátím se za pět minut.
Dobře.
Uklidil jste!
Kde je ten druhý? Musíme si promluvit.
-Není tu. Teď se to nehodí. -Já se neptala.
Něco musíte slyšet.
Vy a váš partner jste si zahrávali s našimi životy.
Nejsme hračky. Jsme skuteční lidé.
Nemůžete nás jen tak pro zábavu párovat.
No, ty jsi brečela a Nina potřebovala zachránit a...
Právě mi skončil vztah. Nejsem připravená začít další.
Bylo by to jen jako odplata.
Nemohu začít chodit s Maggie.
Až budu připravená, tak tu snad bude,
ale není to žádná jistota.
-Ale je. -Nepomáháš, andílku.
Podívejte se na sebe. Ty jsi ten zhrzený,
který už nikdy nikomu neuvěří.
A pan Kdokoliv je ten jemný, který stále věří na kouzla
a že lidé jsou hodní a tak.
Proč mi to říkáš? Nechápu.
Proto vám to říká. Protože to nechápete.
Protože spolu s panem Padlým nikdy nemluvíte.
Mluvíme spolu pořád!
Mluvíme spolu už miliony let.
Já řeknu něco geniálního.
On řekne něco neúmyslně vtipného, je to skvělé.
Nikdy neříkáte, co si doopravdy myslíte.
Nám to stačilo.
A vy to také potřebujete.
Nemusíš odpovídat okamžitě.
Dej si na čas.
Nevím, co na to říct.
Tak běž svému příteli sdělit dobré zprávy.
-Právě odcházíme. -Vy dva si určitě máte hodně co říct.
Co to máš v ruce, Muriel?
Knihu. Říká se tomu kniha.
A já ji „čtu“.
Výborně!
Jak naprosto skvělá aktivita!
Opravdu?
Ano. Moc dobrá.
Hele, asi... Chci ti něco říct.
Měli bychom si o tom promluvit. Asi bych měl začít.
Ty poslouchej. Když nezačnu teď, tak možná nikdy.
-Takže... -Jaký je ten krásný lidský výraz?
Ano. „Neztrať nit.“
Víš, mám pro tebe neuvěřitelně dobrou zprávu.
-Vážně? -Já...
Takže...
Metatron. Nemyslím, že je zlý...
Možná jsem ho špatně odhadl.
Víš...
No, řekl,
že Gabriel nebyl dobrá volba
jako nejvyšší archanděl a velitel nebeské armády.
A zeptal se mě, kdo si myslím, že by měl převzít Nebe,
když je Gabriel pryč. A já řekl...
-Michael? -Nebuď hloupý.
Ne. Existuje jediný kandidát,
který dává alespoň trochu smysl.
A jsi to ty.
A já řekl: „Já?“ A on na to...
Ano. Jsi vůdce a jsi čestný.
Neříkáš lidem to, co chtějí slyšet.
Myslím, že proto přišel Gabriel za tebou.
Chystají se velké plány, ohromné projekty.
A potřebuju, abys je vedl.
Jsi na tu práci ten pravý anděl.
Ale já se nechci vrátit do Nebe.
Kde bych pak vzal kávu?
Víš, jako nejvyšší archanděl
by ses mohl rozhodnout, s kým budeš pracovat.
Procházel jsem si několik tvých předchozích činů
a všiml si, že jsi při několika z nich utvořil v podstatě
partnerství s démonem Crowleym.
Kdybys s ním chtěl znovu spolupracovat,
dalo by se to považovat za neobvyklé,
ale bylo by tvým právem
obnovit tvému příteli Crowleymu
plný andělský status.
To řekl?
Řekl, že bych tě mohl jmenovat andělem.
Mohl by ses vrátit do Nebe
a to všechno.
Jako za starých časů.
Jen hezčí.
Jasně.
A tak jsi mu řekl, kam si to může strčit?
Vůbec ne.
Máme na víc. Ty máš na víc, anděli.
My je nepotřebujeme.
Hele, pozvali mě zpátky do Pekla.
Řekl jsem jim, že se k nim nepřidám. Taky bys měl.
Samozřejmě jsi odmítnul Peklo. Oni jsou ti zlí.
Ale Nebe...
Nebe je strana pravdy, světla,
dobra.
Až Nebe ukončí život tady na Zemi,
bude tu stejně mrtvo, jako by to udělalo Peklo.
Řekni mi, že jsi to odmítl.
Když budu velet,
mohu něco změnit.
Bože. Dobře. Nestihl jsem říct to, co jsem chtěl.
Radši to řeknu teď. Dobře. Ano. Takže...
Známe se už dlouho.
Už jsme spolu na téhle planetě dlouho.
Vždy jsem se na tebe mohl spolehnout.
Ty ses vždy mohl spolehnout na mě. Jsme tým, skupina.
Skupina nás dvou.
A trávili jsme svou existenci předstíráním, že nejsme.
Posledních pár let už moc ne.
A rád bych strávil...
Když spolu můžou odejít Gabriel a Belzebub,
můžeme to udělat i my.
Jen my dva.
Nepotřebujeme Nebe. Nepotřebujeme Peklo. Jsou toxičtí.
Musím se od nich dostat pryč. Být jen „my“.
Ty a já. Co ty na to?
Pojď se mnou do Nebe.
Já budu velet. Ty můžeš být můj zástupce.
Můžeme něco změnit.
Nemůžeš tohle knihkupectví opustit.
Crowley...
Nic netrvá věčně.
Ne.
Ne, asi ne.
Hodně štěstí.
Hodně štěstí? Crowley!
Crowley, vrať se...
do Nebe.
Pracuj se mnou.
Můžeme být spolu. Však víš, andělé.
Konat dobro.
Já tě potřebuju!
Nechápeš, co ti nabízím.
Ale chápu.
Chápu to lépe než ty.
No...
Tak už asi není, co k tomu dodat.
Poslouchej. Slyšíš to?
Nic neslyším.
No právě.
Žádní slavíci.
Ty idiote. Mohli jsme být jen my dva.
Já...
Já ti odpouštím.
Neobtěžuj se.
Jak to vzal?
Moc dobře ne.
Vždy si chtěl jít svou vlastní cestou.
A pořád měl přiblblé dotazy.
Dobře. Připraven začít?
Já...
Ale...
Mé knihkupectví.
Ano. Prozatím jsem ho svěřil Muriel.
Takže by mělo být v dobrých rukou.
Ale...
Chceš si něco vzít s sebou?
Ne.
Nic mě nenapadá.
Myslím, že...
Vůbec nic.
No, nenapadá mě lepší anděl, který by to tu ukončil.
Nyní uvedeme do pohybu další krok Velkého plánu.
Ano, o tom jste mluvil.
Mohu vědět, co to je?
No, je to něco, co potřebujeme, aby vedl anděl s tvými talenty.
Anděl, který ví, jak se to na Zemi dělá.
Říkáme tomu Druhý příchod.
Dveře se zavírají.
Jedeme nahoru.
Slavík zpíval
Na náměstí Berkeley
Překlad titulků: Jan Šauer
Kreativní dohled: Lucie Musílková