Джиме, мені потрібно вісім свічок на батарейках.
Вони в моїй шухляді.
Відповісте на просте запитання?
Якщо почую запитання, так. Сюди.
Що відбувається? Чому все таке дивне?
Це почалося минулого тижня, коли вимкнули електрику?
Три запитання. Жодне не просте. Відповідь на останнє — ні,
усе почалося дуже давно.
І також — так.
Чому ми всі танцювали?
Я думав, так ви усвідомите, що Меґґі закохана у вас.
І самі закохаєтеся в неї.
У Джейн Остін усе так просто.
- Джейн Остін? - Так.
Та, що спланувала крадіжку діаманта в Клеркенвеллі.
Ти нас впустиш, хай навіть тобі це не подобається.
Ні. Вам тут не раді.
Небеса. Двері відчиняються.
Отже. Де зберігаються записи?
Записи?
Ти ж писар. 37-го класу. Записи. Де вони?
- У моєму кабінеті, але... - Веди!
Але... Ні. Я не можу!
Ти демон. Я не можу просто...
Знаєш, які в мене будуть проблеми?
Усе буде добре. Ти забуваєш про бджіл.
- Бджіл? - Ангели, мов бджоли.
Захищають вулики, якщо пробуєш залізти всередину.
Але коли ти всередині...
Малоймовірно, що неуповноважений демон
ходитиме собі по небу без супроводу.
Бджоли.
Чекай. Але ти не схожий на бджолу.
Ти схожий на смертоносного шершня.
- Чи змію, чи... - Бджоли.
Так. Твій кабінет. Я за тобою.
Гаразд.
Іди. Ховайся.
Ви сміховинні.
Ми легіони проклятих. Ми непереможні.
Можливо, але ви застрягли там,
а ми тут. Ви мене не залякаєте.
Я росла поруч із братами. Гримаси мені не страшні.
- Облиш їх, Меґґі. - Ні, я їх не боюся.
Я все життя чогось боялася.
- Я не хочу більше боятися. - Прошу, Меґґі.
Так. Прошу, Меґґі.
Не ганьби себе перед жінкою, у яку безнадійно закохана.
Вона себе не ганьбить. Вона сміливіша за всіх, кого я знаю.
Двоє боягузок.
Ви такі хоробрі, бо ви там.
- А ми тут. - Дайте нам спокій.
Облиште крамницю. Дайте спокій пану Феллу.
Ти ніщо, Меґґі.
Керуєш крамницею, у яку ніхто не ходить.
Не здатна оплатити оренду. Дурепа.
Тебе ніхто не кохає і не покохає.
Ти ніхто.
Ти житимеш і помреш ніким.
Боже мій. Які ви жалюгідні.
Може, зайдете й скажете мені це в обличчя?
Іди, швидко. Іди!
Меґґі? Що сталося?
Я... Мабуть, я дозволила їм зайти.
Назад... Сюди, швидко.
Прошу. Це для вашого блага.
Я цілком готовий до оборони,
якщо буде потреба. Назад.
Агов.
Є там хтось?
Кажу вам: ідіть звідси негайно,
і ніхто не постраждає.
Ти постраждаєш.
РОЗДІЛ 6: ЩОДНЯ
ДОБРІ ПЕРЕДВІСНИКИ
- Гарний кабінет. - І самотній.
Тому я зраділа, коли отримала роботу на Землі.
Сюди ніхто ніколи не заходить?
Кожні кількасот років хтось заходить і просить щось.
Ти ж насправді не під арештом, так?
Не зовсім, ні.
- Я тобі допомагаю? - Так.
У мене будуть великі проблеми.
Думаєш?
Тоді нехай воно буде того варте.
Що в тебе є на Гавриїла?
ДОСЬЄ ГАВРИЇЛА
Інформація конфіденційна. Я не можу показати.
Тобто не можу відкрити.
Не маю повноважень.
Для цього треба займати вищу посаду.
- Як ти це зробив? - Я не завжди був демоном.
А паролів вони не міняють.
Уперед, ідіоти. Схопіть їх!
Колись вони припинять заходити в коло.
- Навіть демони не такі дурні. - То який план?
Це все. Більше я нічого не придумав.
Сюди. Швидко.
Чому вони вибухають?
Усе трохи складно. Коло — це шлюз.
Якщо ступити в коло неготовим,
то втратиш тіло.
Ці слова мають якийсь сенс у вашій голові?
Стійте, де стоїте!
Отож...
усе скінчиться.
Усе скінчиться.
Часу й світу
настане кінець.
І почнеться вічність.
На віки віків.
Амінь.
- Амінь. - Амінь.
Ні.
Ні?
Так.
Ні.
Ти проти остаточної перемоги Небес на Землі?
Пробачте, та зараз я не бачу сенсу.
Я проти.
А можна спитати, чому ти не бачиш сенсу?
Звісно.
- Чому? - Я дозволив спитати.
Проте я єдиний архангел першого рангу в цій кімнаті,
та й у всесвіті.
Тому не відповідатиму.
Але можеш питати скільки влізе.
Проте сиквелу Армагеддона
не буде.
Що далі на порядку денному?
- Графік прибирання. - Гаразд.
Що скажете?
Схоже, ми натрапили на щось важливе.
Штовхайте!
- Працює! - Так!
Більше вогнегасників нагорі.
Навіщо стільки вогнегасників?
Тут колись була пожежа.
Ну... Книги займаються, як...
- Та нехай... - Блискуче.
Маєте піну?
То Гавриїл навідріз відмовився
влаштувати ще один Армагеддон.
Це зовсім на нього не схоже.
Є ідеї чому?
Ще ні. У них був такий собі суд.
Це був справжній суд. Але тривав недовго.
Привіт, Кроулі.
Не сподівалася тебе колись побачити.
- Ми знайомі? - Із часів твого янгольства.
Працювали над туманністю Кінська голова.
Я зустрічаю багатьох.
Мюриїл, не думала, що ти співпрацюватимеш
із ворогом.
Припускаю, з певного боку враження складається кепське.
- Але я його заарештувала. - Ні.
Перепрошую, що перервала. Продовжуйте.
Покажи йому суд.
Шакс, я наказую тобі піти звідси
з усіма своїми посіпаками,
і хутенько.
Інакше я застосую жорсткі заходи.
Азірафаелю, ти хто,
янгол емоційної підтримки Кроулі?
Такий добрий, цілковито адаптувався в середовищі.
Хочеш людської їжі, Азірафаелю?
Надіслати тобі шеф-кухаря?
Віддай нам Гавриїла.
Негайно віддай.
Іноді мене називають Гавриїлом.
І скажи тому придурку
не перебивати.
- Іди у свою кімнату. Там безпечніше. - Добре. Добраніч.
Хтось хоче гарячого шоколаду?
- Ні. - Ні.
Іди.
Гавриїле, верховний архангеле,
ти відмовився застосувати свою небесну владу,
а відтак тебе звільнено з посади.
Зрозуміло. Виганяєте мене в Пекло.
Що ж, я прийму свою долю.
Іноді ангел мусить сказати:
«Досить уже». Хоча...
Ніяких промов, Гавриїле. Ти не підеш у Пекло.
Коли одного принца Небес
відсилають у суцільну пітьму, —
це ще нічого.
Та коли це стається двічі,
це вже інституційна проблема.
А це не так.
А це, безумовно, не так.
Ти, і, я впевнений, ти цьому зрадієш,
залишишся ангелом.
Та ми підемо тобі назустріч
і зітремо твою пам'ять про тебе як Гавриїла.
Тебе понижено в посаді
до молодшого ангела відділу записів 38-го класу.
Це дуже навіть непогано.
Я ангел 37-го класу.
І не знала, що є хтось нижче за мене.
Зрозуміло. Що ж... Усіх благ.
Одне прохання. Цей одяг шили на замовлення. Можна його залишити?
Тобі дадуть відповідне вбрання, Гавриїле.
- А цей одяг? - Невідповідний.
Добре. Доведеться роздягтися і прибрати на столі.
- У тебе є стіл? - Так, є.
Треба лише...
Зараз повернуся.
- Можна кидати в них книги? - Краще не треба.
Не художні, звісно. А енциклопедії?
- Зараз і так усе в інтернеті. - Якщо інакше ніяк!
Що... Що він...
Двері відчиняються.
- Він впустив. - Двері зачиняються.
Спускаємося.
Чого він так довго?
Знімає одяг і прибирає на столі.
Він дуже...
- У нього немає столу. - Я йому не довіряю.
- Можна вже стирати пам'ять? - Без нього?
Хороша ідея.
Так.
Я не можу... Ніде не бачу його спогадів.
Власне, я і його в будівлі не бачу.
Він покинув Небеса. Оголосити тривогу?
Не будьте тюхтіями!
Ні, знайдіть його, і все.
Досить гаяти час, боягузи!
Підіймайтеся сходами.
Вогнегасники порожні, і енциклопедії закінчилися.
Ми не... Ми їх не зупинимо.
Що нам робити?
Слід вживати відчайдушних заходів.
Яких?
Я не робив цього з часів Першої світової війни.
Нам можна це робити
лише в часи війни.
Що ти зробив?
Здається,
я щойно розв'язав війну.
- Що сталося? - Твій друг оголосив війну Пеклу.
Це все може погано закінчитися.
Так. Повертаймося туди. Ви теж.
Кумедний старий світ.
Агов! Є хтось?
Ти повернувся.
Що ти з ними зробив?
- Ту штуку з німбом. - Що?
Ту штуку з німбом.
Ти... Ти підірвав свій німб.
Пеклу це не сподобається.
Нарешті війна.
Ніякої війни.
Ви, ідіоти, послали ідіотку з бандою ідіотів,
щоб захопити книгарню.
А ці ідіоти хочуть повернути свого архангела,
щоб вигнати його.
Молодець, Шакс.
Чудова робота.
Нагадай виписати тобі грамоту.
- Сарказм? - Так.
Боюся, що так.
Якщо буде війна...
Ні. Ніякої війни.
Азірафаелю, владнаймо це.
- Де коробка? - Яка коробка?
Та, з якою прибув Гавриїл.
Гавриїл. Він тут?
Іноді мене називають Гавриїлом.
Так, ми дещо зробили. Диво приховування.
Коли ми разом творимо диво, чудово виходить.
Обережно. Це може бути пастка.
Це картонна коробка. Вона тебе не вкусить.
Я В МУСІ!
Он воно що. То ось що ти робив.
- Що я робив? - Ти писав повідомлення.
Мабуть, собі, на дні коробки.
«Я в мусі».
Якій мусі?
Лорде Вельзевул, здається, мухи — твоя парафія.
Тут лише одна муха. Видається знайомою.
Ходи сюди.
Молодець.
Не дивно, що тебе не могли знайти.
Тут ти зберігаєш усі свої спогади.
Усього... себе.
Тільки поглянь.
Яка досконалість.
Прошу.
Бери.
Обережно.
А тепер...
Відкрий.
Як мені змусити десять мільйонів ангелів
утриматися від війни...
Страшно навіть подумати.
Змусь десять мільйонів демонів
скласти зброю і повернутися до роботи.
Принаймні ми знаємо, хто винен.
Тут не можна сідати, я декого чекаю.
- Ти чекаєш мене. - Навряд.
Нове обличчя. Старе в мене було 6 000 років.
Захотілося змін.
- Я не знаю, хто ти. - Це ж я.
Вельзевул. Володар мух.
Дивися.
- Прошу. - Навіщо ми зустрілися?
Ці розмови не можна вести на наших територіях.
І що нам треба обговорити?
Арма-клятий-геддон.
Це була суцільна болячка в дупі.
- Так, але ми готові до другого раунду. - І ми теж. Цілком готові.
- Армагеддоне, ми йдемо. - Арма-клятий-геддон.
Арма-клятий-геддон.
- Ви програли. - І ви теж.
- Не програли. - Ви не виграли.
І не кажи. Усі на Небесах думають, що я командувач
і можу почати війну, наче це я правила вигадую.
Мої кажуть те саме.
Приємно знати, що хтось розуміє. Дякую.
Шкода, що ми більше не поговоримо.
У мене є пропозиція.
Замість Армагеддону —
ніякого Армагеддону.
Цікава пропозиція.
Ніякого Армагеддону.
Їм не сподобається. Більшість демонів живе для цього,
якщо це можна назвати життям.
Мої ангели теж. Але не завжди отримуєш те, заради чого живеш.
Переваги відсутності Армагеддону?
Ми залишимо статус-кво без змін.
- Ніхто не має дізнатися. - Безумовно.
Домовилися?
Гарна пісня.
Пісня?
- Музика, що звучить. - Яка музика?
- Шум. - Це музика?
Мені подобається.
Містить інформацію в мелодійній обробці.
«Щодня все ближче й ближче».
Тоді мені теж подобається.
Я обов'язково зустріну таку любов
Гей-гей
Я обов'язково зустріну таку любов
Отож, угоду укладено.
Більше немає потреби бачитися?
Жодної.
Нехай буде світло.
Думаю, скульптор чітко підмітив.
Форма голови.
Чарівно. Дуже зворушливо.
Неймовірна схожість.
Іноді я приходжу сюди й годинами...
дивлюся.
Авжеж. Підемо в паб?
ВОСКРЕСИТЕЛЬ
Два келихи вашого п'янкого алкоголю.
- І... - Пакет чипсів.
Добре, пане. Який алкоголь?
Той, що ви, люди, зазвичай споживаєте через рот.
Дві пінти пива.
Що це?
Класичний музичний автомат 1960-х.
Тепер таких немає.
Кладете гроші й кажете, що хочете почути.
От люди. Ви неймовірні.
Прошу.
Нам не обов'язково це споживати.
- І... - Пакет чипсів?
Добре.
Це... Ти...
Невеличке диво.
Ця пісня завжди гратиме із цього автомата,
щоб утішити стражденних.
Я тобі дещо дам.
Тримай. Це тобі.
Хтозна, коли знадобиться.
Це ємність, тож...
Усередині більша, ніж ззовні. Можна щось покласти.
Бувай.
Не знаю, що сказати.
Чому?
Мені ніколи нічого не дарували.
Азірафаель.
Михаїл, Уриїл.
- Не кажи. - Не скажу.
- Саракаїл. - Саракаїл.
Так, я знав. Звісно.
І ви.
Ти.
Дякую.
Дурний ангел.
За що?
Я ішов до тебе, але...
Я... забув.
Азірафаель подбав про тебе навіть краще за мене.
Вельзевуле, зраднику,
співпрацюєш із Небесами.
Я не співпрацюю з Небесами,
як і Гавриїл не співпрацює з Пеклом.
Та є дещо важливіше, ніж стати на той чи інший бік.
Як мило.
- Починаєш вірити в справжнє кохання. - Смертні.
Чому тут смертні? Перетворіть їх на соляні стовпи.
- Саракаїле! - Зараз.
Немає необхідності. Я про це подбаю.
Меґґі, Ніно, за мною.
- Ти впораєшся? - Авжеж, так.
Але не кажіть нікому про це.
Хоч ніхто й так не повірить.
Я мала відчинити пів години тому.
Як ти можеш про це думати?
Людям потрібна кава. Кав'ярня вже мала працювати.
Радий знайомству. Бувайте назавжди. Вдайте, що цього не було.
Дехто з нас усю ніч працював.
А ти звідки взявся?
Не пам'ятаю.
Правильно. Нікому не кажи, як ти це робиш.
Нехай спершу заплатять. Ось. Вибери карту.
Я піду до себе в крамницю, посплю за прилавком.
Хіба що тобі потрібна допомога.
Можеш збігати в магазин,
купити вершки, вівсяне, соєве й мигдалеве молоко?
Уже біжу.
Я тебе не чую.
Можна нам... Прошу, можна...
Досить з мене!
Говоріть по черзі!
Я вимагаю видати
Гавриїла й Вельзевула
як дар Сатані, нашому владиці.
Він не захоче, хіба що на закуску.
А я вимагаю, щоб їх видали нам,
хай їх покарають Небеса.
І ми зберігаємо за собою можливість
відіслати їх у Пекло.
Але ми це самі зробимо.
Може, спитаємо їх,
куди вони хочуть?
Це смішно.
Ні, бували прецеденти.
Пекло карало замість вас. Так було з Йовом.
Добрий чоловік. Не знаю його.
Гавриїле, Вельзевуле...
Чого ви хочете?
Я б хотів
кращий одяг.
І я б хотів бути з Вельзевулом,
бо де Вельзевул, там мої Небеса.
А де ти, коханий, там навіки моє Пекло.
Альфа Центавра непогана. Завжди хотів там побувати.
Кілька пристойних планет. Немає нічного життя, але...
Якщо ви підете, то більше не повернетеся.
У цьому й суть.
Якщо ти втечеш, зраднику,
Пекло надішле легіони, щоб вистежити тебе.
Ти не гірше за мене знаєш, що в Пеклі бракує персоналу.
Та й коли мене не буде, Шакс,
ти можеш стати Великим Князем Пекла.
Великий Князь Пекла.
Ангели й демони не можуть просто...
Щодня все ближче й ближче
Швидше за американські гірки
Я обов'язково зустріну таку любов
Гей-гей
Якщо ти повертаєшся в Пекло,
- можна мені квартиру? - Яка різниця?
Велика! Я втомився жити в машині!
І машина, мабуть, не в захваті від мене.
Думаю, Темна рада
матиме що сказати з цього приводу.
Я впевнений, вони будуть раді, що всемогутня Шакс
викрила зрадника серед наших.
Дізнаймося.
Замовляйте швидко. Я не спала останні 30 годин.
І будьте готові до кпинів, якщо мені щось не сподобається.
Так, я розумію.
Мені велике лате з вівсяним молоком
і мигдалевим сиропом.
Уже готую.
А люди взагалі замовляють смерть?
Що?
Назва вашої кав'ярні —
«Смерть або кава».
Припускаю, завжди замовляють каву.
Ніхто не замовляє смерть.
Я так і думав.
Так передбачувано.
Я маю повноваження стерти ім'я кожного,
хто допомагав Гавриїлу, з Книги життя.
Здаватиметься, що тебе ніколи й не існувало, Азірафаелю.
За відсутності Гавриїла
- я верховний архангел. - Черговий.
Перепрошую. Пробачте. Мушу вас перервати.
І я приніс каву.
- Я не просила нас переривати. - Я не міг втриматися.
Твої слова — повна маячня.
Цілковита дурня.
У тебе немає таких повноважень.
А ти хто?
Заради всього святого,
і я це буквально, ти мене не знаєш?
А ти, демоне? Ти мене знаєш?
- Виведіть його звідси! - Правда?
Я тебе знаю.
Минулого разу ти був гігантською летючою головою.
Метатрон.
Правильно.
Так я менше привертаю увагу.
Так. Ти, ти, ти, назад на Небеса.
Швиденько. Без зайвих слів.
Не ти.
Ваша... Ваша шанобливість,
- ваша милість, ваша... - Та кажи вже.
Ми зробили щось не те?
Це ми ще побачимо.
Ідіть. Швидко, усі.
Окрім тієї простодушної.
Ти мені знадобишся.
Отже.
Залишилися ми з тобою, Азірафаелю.
Нам є про що поговорити.
Правда?
Не знаю, що ще сказати.
Я чітко пояснив свою позицію.
Я приніс тобі каву з кав'ярні.
Це лате з вівсяним молоком
і великою порцією мигдалевого сиропу.
Ви купили мені каву?
Так. Ти візьмеш?
- Можна... - Ковтнути?
Так, звісно.
У свій час я теж ковтав їжу.
Дуже смачно.
Я сподіваюся.
Нам є про що поговорити.
Пройдемося?
Іди. Дивніше вже нікуди.
Тобі теж варто піти.
Метатрон сказав мені залишитися.
Сказав, що я можу знадобитися.
Я! Я можу йому знадобитися.
Чудово. Візьми золоту зірочку.
- Вони скоро повернуться. - Так.
Коли Азірафаель повернеться, нам треба провести час разом.
Після всього ми влаштуємо собі
дуже алкогольний сніданок у «Рітці».
Блискуча ідея. Сніданок.
- Проведемо час разом. - Лише ми. Не ти.
Так. Авжеж.
Я можу дослідити книгарню.
Тобі треба йти.
Можна... Можна взяти книгу?
Я їх переглядала.
Вони як люди, але можна носити зі собою.
Бери. Оця тобі сподобається.
- Ні, це до добра не доведе. - Не має значення.
Ми мусимо їм сказати.
Добре. Якщо хтось щось захоче, скажи, що ми скоро повернемося.
Добре.
Ви прибрали!
А де інший? Нам треба поговорити.
- Його немає. Ви невчасно. - Я не питала.
Ви маєте дещо почути.
Ви з партнером втрутилися в наші життя.
Ми не іграшки. Ми справжні люди.
Не можна нас просто парувати задля розваги.
Ти плакала, а Ніну треба було рятувати, тож...
У мене щойно закінчилися стосунки. Я не готова починати наступні.
Просто щоб забутися.
Я не можу зустрічатися з Меґґі.
Коли буду готова, маю надію, вона буде тут,
але гарантій немає.
- Є. - Ти не допомагаєш.
Погляньте на себе. Ви цинік,
нікому не довіряєте.
А пан Хтозна-де такий лагідний і досі вірить у магію,
у добрих людей і все таке.
Навіщо ви мені це кажете? Не розумію.
Тому й каже. Бо не розумієте.
Бо ви з паном Феллом ніколи не розмовляєте.
Ми постійно розмовляємо!
Ми мільйони років розмовляємо.
Я кажу щось блискуче.
Він каже щось ненавмисно кумедне, усе чудово.
Ви ніколи не кажете, що думаєте насправді.
Цього й нам бракувало.
І вам бракує.
Не треба відповідати негайно.
Думай, скільки треба.
Я не знаю, що сказати.
То йди й повідом другові хорошу новину.
- Ми вже йдемо. - Вам є про що поговорити.
Що це ти тримаєш, Мюриїле?
«ВОРОНЯЧА ДОРОГА» ІЄН БЕНКС
Книга. Це називається книга.
Я читаю книгу.
Чудово!
Яке прекрасне заняття!
Правда?
Так. Дуже хороше.
Слухай, я... Я хочу дещо сказати.
Ми мусимо про це поговорити. Краще, якщо я почну.
А ти слухай. Якщо не скажу зараз, то ніколи не скажу.
- Тож... - Як там кажуть люди?
«Про це згодом».
У мене для тебе чудова новина.
- Справді? - Я...
Отже...
Метатрон зовсім не поганий...
Ми в ньому помилялися.
Розумієш...
Він сказав,
що Гавриїл не впорався
як верховний архангел і командувач Небес.
І спитав, хто має зайняти його місце на Небесах
за відсутності Гавриїла. І я сказав...
- Михаїл? - Не говори дурниць.
Ні. Є лише один кандидат,
який має бодай якийсь сенс.
І це ти.
І я сказав: «Я?» А він сказав...
Так. Ти лідер і чесний.
Не кажеш того, що хочуть почути.
Думаю, тому Гавриїл прийшов до тебе.
Попереду в нас величезні плани, грандіозні проєкти.
І я хочу, щоб ти їх очолив.
Ти чудово підходиш.
Але я... не хочу повертатися на Небеса.
Де я буду пити каву?
Як верховний архангел
ти вирішуватимеш, із ким працювати.
Я знаю про твої попередні подвиги
і бачу, що ти сформував таке собі
партнерство з демоном Кроулі.
Якби ти зараз знову хотів із ним працювати,
це було б неправильно,
але у твоїй юрисдикції
відновити друга, Кроулі,
до повного статусу ангела.
Що він сказав?
Він сказав, що я можу зробити тебе ангелом.
Ти зможеш повернутися на Небеса
і все таке.
Як у старі часи.
Тільки ще краще.
Авжеж.
Ти сказав, куди він може запхати свою пропозицію?
Ні.
Ми кращі за це. Ти кращий за це, янголе.
Вони нам не потрібні.
Мене просили повернутися в Пекло,
я сказав, що не повернуся. І ти не повинен.
Звісно, ти відмовив Пеклу. Ви погані.
Але Небеса...
Це бік правди, світла,
добра.
Коли Небеса вб'ють життя на Землі,
усе вимре так само, якби це зробило Пекло.
Скажи, що ти відмовив.
Якщо я керуватиму,
я все зміню.
Боже. Я не отримав нагоди сказати те, що збирався сказати.
Тому краще скажу зараз. Гаразд. Так. Отже...
Ми знаємо один одного давно.
Ми з тобою на цій планеті вже довго.
Я міг покластися на тебе.
Ти міг покластися на мене. Ми команда, група.
Група з нас двох.
А ми вічність вдавали, що це не так.
Останні кілька років не зовсім.
І я б хотів провести...
Якщо Гавриїл і Вельзевул можуть
утекти разом, то ми теж можемо.
Лише ми вдвох.
Нам не потрібні Небеса чи Пекло. Вони токсичні.
Нам треба втекти від них. І бути лише вдвох.
Ти і я. Що скажеш?
Ходімо зі мною на Небеса.
Я керуватиму. Ти будеш моїм заступником.
Ми можемо все змінити.
Ти не можеш залишити книгарню.
Кроулі...
Ніщо не вічне.
Ні.
Ні, мабуть, твоя правда.
Успіху.
Успіху? Кроулі!
Кроулі, повернися...
на Небеса.
Працюй зі мною.
Ми можемо бути разом. Як ангели.
Робити добро.
Ти мені потрібен!
Ти не розумієш, що я тобі пропоную.
Я розумію.
Розумію краще за тебе.
Що ж...
Тоді мені нема що сказати.
Слухай. Чуєш?
Я нічого не чую.
У цьому й суть.
Солов'ї не тьохкають.
Ідіоте, ми могли бути собою.
Я...
Я тобі пробачаю.
Не переймайся.
Як він це сприйняв?
Погано.
Він завжди хотів чинити по-своєму.
Завжди ставив кляті запитання.
Так. Готовий почати?
Я...
Але...
Моя книгарня.
Так. Поки що я довірив її Мюриїлу.
Вона буде в хороших руках.
Але...
Хочеш щось узяти?
Ні.
Нічого не спадає на думку.
Чекайте. Я...
Ні, нічого.
Я не знаю ангела, який упорається краще.
Потрібно запускати наступний етап Великого задуму.
Так, ви згадували.
Можна спитати, який задум?
Для цього потрібен ангел з твоїми здібностями.
Ангел, знайомий із земними справами.
Ми називаємо це Другим пришестям.
Двері зачиняються.
Підіймаємося.
Співав соловей
У Берклі-сквер
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин
Творчий керівник: Владислава Бурмістрова