Zastavit, dolů a vpřed.
Nechtěli by, abychom to vzdali. Musíme pokračovat.
Však my na to přijdeme. Najdeme způsob, jak je přivést zpět.
Tak co dál?
Terra Domina.
Tam je poslední Klíč-tana.
Vypadá trochu...
hrozivě.
Asi se blížíme ke konci hry.
Tak na druhé straně!
Do háje!
Unagamiho Chrám šílenství.
Taky by mi hráblo, bydlet tady.
Fajn, tohle je děsivý.
Nevrátíme se? Musíme vymyslet plán.
- Cítili jste to? - Co?
Já nevím.
Něco jsem cítil.
Co se děje?
Odkud jde ta hudba?
Ach jo.
Toho jsem se bál. Vstoupili jsme do světa plošinových her.
A ty tě nutí běžet k chaosu?
Spíš se k němu posouváš, ale jo.
Tyhle hry mají pravidla. Nesmíš se vrátit.
Čím jsi dál, tím je to rychlejší.
Překážky jsou naprogramované. Dá se odhadnout jejich načasování.
Nejdůležitější je, že když zemřete, musíme začít od začátku.
Počkej, co tím myslíš?
Aha.
Už to chápu.
Vážně musíme zase znova?
A všichni? To není fér.
Musíme si dát pozor a nedělat chyby.
Jo!
Už mě to přestává bavit.
Nezbývá nám moc životů, tak dávejte bacha.
Tak jo. Zbývá mi poslední život.
- Mně taky. - I mně.
Už žádné chyby.
Všechno stojí. Zvládli jsme to?
Nevidím Klíč-tanu.
S obtížnější úrovní se hudba vždy trochu zrychlí.
Ono to může být těžší?
Nekonečné bludiště.
Doufám, že ne.
Nekonečné je navždy!
Nehází na nás cihly?
To nejsou cihly, ale bomby!
Co to je?
A podlaha se může sama zapálit.
Už nikdy se nebudu smát starým hrám. Je to makačka.
Chápu, že to nevydali. Kdy by chtěl hrát „Trny, bomby, hořící podlahy?“
- Název je fuk. Je to nekonečný! - Snad ne.
A co když se odsud nedostaneme?
Kluci, podívejte! Loot box!
Dej nám něco úžasného!
Cyklony nejsou dobré.
Jsou to vířivé mraky chaosu, které vyhladí vše.
Co to bludiště porazit s pomocí přírody?
To zjistíme jedině...
Asi mám schopnost použít airjitzu!
Super, ale jen dočasně. Záblesky zrychlují.
Využij to a dostaň se nad bludiště!
A co vy?
Běž bez nás. Jeden lepší než nikdo.
Mám lepší nápad.
Držte se, kluci!
Počkej, ne! Co to...?
Cyklondo!
Tak asi nebylo nekonečné.
Měli by mu říkat:
„Extra dlouhé a otravné, ale končící“ bludiště.
Jo, dobře se to vyslovuje.
Už to nebudeme odkládat.
Jdeme.
- Zas ta hudba? Copak to může být těžší? - To bude finální bitva s bossem.
Zvolte si šampiona.
Teď je to klasická bojová hra. Tak se rozhodni, kámo!
Co myslel tím šampionem?
Zvolte si šampiona.
- Někdo z nás musí bojovat s bossem. - Nechte to na mně.
Určitě?
Zbývá ti poslední život.
Tobě taky.
Šampion byl vybrán.
Unagami ti nyní vybere soupeře.
Druhým bojovníkem je...
Lloyde.
Harumi?
Ráda tě zase vidím, Lloyde.
Ale jak?
To není ona! Je to jen trik!
Silové pole!
- Lloyde! - Ne!
Chyběla jsem ti?
Pořád na tebe myslím.
Někdy přemýšlím, co by se stalo, být to jinak.
Jindy a jinde.
Mohli bychom být zase spolu.
Ty a já.
Lloyde!
Nebudu bojovat.
Je to simulace, to není ona!
Harumi, prosím. Nedělej to!
Opustil jsi mě, Lloyde.
Zachránil jsi tolik lidí. Kde jsi byl, když jsem tě potřebovala?
Lloyde,
nemám moc času.
Jen jsem se ti chtěla omluvit.
Promiň mi to všechno. Nedal bys mi ještě jednu šanci?
Harumi, jsi to vážně ty?
Ne, Lloyde! To není Harumi!
Počítač se ti snaží dostat do hlavy!
Je to jen program! Nic víc!
- Co jsme dělali první noc spolu? - Pozorovali západ slunce?
- Poslouchali hudbu? - Šli jsme ke kanálu
a rozdali chudým jídlo. Skutečná Harumi by si to pamatovala.
Ty nejsi Harumi!
- Ne! - Lloyde!
Jayi...
co budeme dělat?
To, co musíme.
Získáme kamarády zpátky a zastavíme Unagamiho.
Překlad titulků: Anna Hulcová