MATKAPUU
Ovatko kaikki ok? -Olen kuin sukka kuivaimessa.
Nielaisin hampaan.
Taisimme päästä Iki-maailmaan.
Mitä se oli?
Meidän on päästä ulos täältä. Nyt!
Onko matkatee sinulla?
Jotta pääsemme kotiin. -Mitä?
Tarvitsemme teetä päästäksemme kotiin kun löydämme Zanen.
Voi ei!
Voi Cole...
Sinun piti hoitaa se. -Sen täytyy olla siellä vielä.
Olemme ystäviäsi, jos löydät sen.
Mutta se putoaa pian.
Mitä jätit teen sinne. Mene.
Voi pojat.
Voi sentään. Älä putoa, ole kiltti.
Cole?
Herää, Cole.
Kaikki hyvin. Ei hätää.
Sinä. Ajatella, että teit niin.
Pakotit minut bountyyn teen takia ja se putosi.
Mitä?
Rauhoitu, Cole. Se oli unta.
Ja sinä. Olit pahempi. Sanoit, että petin teidät.
Se oli vahinko. Joskus sellaista sattuu.
Ymmärrämme kyllä.
Ei se haittaa.
Et sinä noin sanonut unessani.
On liian aikaista.
Pitäisikö mennä perään? -Hän tyyntyy kyllä.
Jäätä ja vettä.
Ne ovat erilaisia, mutta samaa.
Sinun pitää vain muistaa, kuka olet,
ja uskoa itseesi.
Hyvä.
Tunnen sen muuttuvan.
Jäätyvän. Siitä tulee yhä vaikeampaa.
Muutos on väistämätön.
Se kuuluu asioiden luonteeseen.
Elämän luonteeseen.
Mutta silti se on yhä vettä.
Sinun tulee tuntea sen totuus.
Älä vastusta sitä.
Hyväksy muutos.
Sinun tulee uskoa itseesi, Nya.
En voi. Se on mahdotonta.
Se tottelee sinua.
Kun tarve on suurin, sinun on vain muistettava, kuka olet.
Kokeile taas.
Nya. Muut taitavat olla...
Sinulla oli kesken... Anteeksi.
Taas Cole mokasi.
Cole, odota.
Kokeile vielä uudestaan.
Hei. Mikä sinulla on?
Herra Ninja. Ei mikään. Kaikki ok.
Voit sanoa Coleksi.
Minun piti pelata kaverien kanssa, mutta hukkasin pallon.
Pelkään, että vihaavat minua.
Minä ymmärrän. -Miten voit ymmärtää?
Olet ninja.
Et pelkää mitään. Koskaan.
Toki pelkään. Ja teen virheitä.
Joskus.
Pieniä.
Joista he muistuttelevat yhä uudestaan kunnes...
Entä, jos etsisit toisen pallon?
Tai tee sellainen.
Miten? -En minä tiedä. Lumesta, vaikka.
Loistava idea.
Ihan kuin teilläkin olisi huolia. -Niin...
Minäkin hukkasin jotain. Jotain palloa tärkeämpää.
Minun takiani emme ehkä koskaan pääse kotiin.
Ei se ole ongelma. Mene matkapuun luo.
Jumiin jäänyt matkalainen menee puun luo. -Hetki.
Sanoitko "matkapuu"?
Toivottavasti se on sitä, mitä uskon. Missä se on?
Ei täällä, vaan tuolla ylhäällä.
Se auttaa kovasti.
Mene ystäviesi luo. He varmasti odottavat.
Hei sitten. Onnea matkaan.
Sanoin, ettei täällä olisi kalaa. Tämä on ajan tuhlausta.
Et sanonut sellaista. Minä sanoin.
Kysyin, miten vuorella olisi kalaa...
Uthaug!
Pidä kiinni.
Ota kädestä.
Ota nyt!
Vedä minut ylös.
En pysty. Olet liian painava.
Mitä yrität sanoa?
Hei, pojat.
Onpa hienoa...
Tässä sinulle viimeinen kuivattu kalamme. -Mikä...
Kuulimme huhuja joesta, joka ei olisi jäässä.
Mutta se olikin umpijäässä. Kuten kaikki muukin.
Ilman sinua retkemme olisi viimeinen.
Jos en olisi eksynyt matkapuuta etsiessäni, emme olisi kohdanneet.
Etsitkö sinä puuta?
Kyllä, Missä se on? -Tuolla ylhäällä.
Mutta et voi mennä sinne, koska siellä asuu Krag.
Krag? Mikä se on?
Mikäkö Krag on?
Ei juuri mitään, vain elävä painajainen!
Kauhea puuta suojeleva hirviö.
7,6 metriä pitkä, punakarvainen, keltahampainen...
Keltainen karva, punaiset hampaat.
Punaiset hampaat. Hölynpölyä.
Ei se ole hölynpölyä. Iso-iso-isoisäni näki sen kerran.
Iso-iso-isoäitini oli mukana, ja hänellä oli parempi näkö.
Hetkinen. Onko kumpikaan teistä nähnyt Kragia?
No, ei ihan. -Ei.
Mistä tiedätte se olevan olemassa? -Olemme kuulleet sen karjuvan öisin.
Kuuntele vain.
Se olit sinä. Näen suusi liikkuvan.
Valitan. -Se varmaan nukkuu.
Ei minua huoleta.
Entä se puu? Onko se totta? Oletteko nähneet sen?
No, ei. -Ei ihan.
Mahtavaa.
Oli Kragia tai ei, minun on pakko yrittää.
Nähdään.
Matkapuu.
Mitä?
Krag!
Oletko nähnyt Colea?
Annoimme hänelle aikaa, mutta nyt huolestuttaa.
Näin aamulla.
Ystävänne on tuolla.
Mitä? -Coleko?
Hän on vuorella. Yritimme estää häntä.
Mutta hän ei kuunnellut. Hän etsii matkapuuta.
Tuolta ylhäältä.
Himputti.
Tekstitys: Paula Pohjanrinne