Vau!
Näetkö? Sanoinhan minä.
Mahtavaa!
Myönnän,
etten ollut varma oliko legenda totta, mutta -
se on vieläkin kauniimpi.
Shintaron norsunluukaupunki.
Uskomaton.
On suuri kunnia, kuningas Vangelis,
esitellä kuuluisat Ninjagon ninjat.
Tervetuloa!
Olen iloinen, että hyväksyitte kutsumme.
Tämä on kunnia.
Kunnia on meidän.
Shintaro on upeampi kuin osasimme kuvitella.
Olen pelkkä keulakuva.
Ylpeän kaupunkimme kansalaiset ovat Shintaron sydän.
He ovat täällä!
Ja tavatkaa minun sydämeni,
prinsessa Vanian.
Olen iso fani!
Olen lukenut seikkailuistanne.
Halusin kutsua teidät juhliini.
On kunnia olla täällä, prinsessa.
Kävittekö tosiaan Hiroshin labyrintissa?
Kyllä.
Ja elementtien turnaus?
Meillä on tarinoita kertoa.
Haluan kuulla ne kaikki.
Mistä aloitetaan?
Aloittakaa seuraamalla minua.
Huomenna aloitamme kaikki puhtaalta pöydältä.
Cole, maa-elementaali.
Millaista on käskeä itse maata?
Onko se tosi hauskaa?
Onhan se.
Ha! Outoa.
Prinsessa tykkää Colesta.
Hän on paras ystäväni, mutta...
Cole? -Niin?
Outoa.
Hei, Cole.
Lloyd? Miten hiivit tänne?
Olen ninja.
Tulin varoittamaan prinsessasta.
Luulen, että hän valehtelee. Hänellä on jotain mielessään.
Huomaan sen.
Aina sama juttu.
Prinsessojen kanssa?
Taidat tuomita nopeasti.
Odotas.
Johtuuko tämä Harumista?
Ei todellakaan!
Se on kirjaimellisesti yksi esimerkki.
En edes pidä Vaniasta sillä tavalla.
Tapasimme vasta. Rauhoitu, Lloyd.
Ha!
Selvä,
Lloyd, kuule.
Et ole Gilly!
Mitä?
Hei! Tule takaisin!
Mitä?
Herra! Onko kaikki hyvin?
Jossain on oltava salainen käytävä tai ovi.
Niin hän pääsi tänne.
"Hän", herra?
Huoneessani oli pieni violetti olento.
Hän hyökkäsi, kun olin sängyssä!
Hätäninjakokous! 47. kerroksen aulassa!
Cole...
Juku...
Anteeksi mestari Wu, mutta muut on herätettävä.
Ymmärsinkö oikein?
Veit minut pois ylellisestä sängystä,
joka tuntui lämpimältä onnen pilveltä,
koska näit olennon makuuhuoneessasi?
Niin. Se yritti hyökätä,
ja se karkasi jonnekin, kun tappelimme! Se katosi.
Mutta mieti,
oudompaa on, että olento piti äitini riipusta!
Cole...
Oletko varma, että tämä tapahtui oikeasti?
Mitä tarkoitat?
Hän vihjaa sinun nähneen unta.
Se ei ollut unta! Tunnistin sen heti!
Siinä oli kuva vanhemmistani.
Missä se on?
Minulla ei ole sitä.
Olento otti sen ennen kuin katosi.
Cole, mene takaisin sänkyyn.
Näit varmaan unta, Cole.
Koska en muista äitisi koskaan pitäneen riipusta.
Piti hän! Olen nähnyt kuvia siitä.
Pitää kertoa kuninkaalle!
Hidasta vähän.
Kyllä me sinua uskomme...
Minä en usko.
Olemme vieraita täällä.
Emme voi herättää kuningasta keskellä yötä.
Mutta...
Cole, mene maata.
Voimme keskustella tästä aamulla.
Sain sinut nyt! Sinä pieni, violetti...
Prinsessa Vania?
Hups, anteeksi!
Luulin sinua toiseksi.
Kuulin mitä sanoit.
Violetista olennosta.
Hienoa.
Taas joku luulee, että kuvittelen.
En luule niin.
Etkö?
Kun olin pieni, minulla oli mielikuvitusystävä.
Pieni violetti olento, joka seurasi minua.
Mielikuvitusystäväni olikin ehkä oikea ystävä.
Seuraa minua. Tänne!
Tässä!
Palatsin puutarha?
Leikimme täällä herra Säihkeen kanssa.
Siksi kutsuin häntä.
Aikuiset väittivät, että kuvittelin vain hänet,
mutta vannoin, että hän tuli aina tuolta ulos.
Kaupungin alla oli ennen kaivoksia,
mutta isäni käski peittää ne turvallisuussyistä.
Kaivoksia? -Kauan sitten,
ennen väkeni tuloa,
eräässä vanhassa kaupungissa oli paha paha velho,
joka rakensi tunneleita, kaivoksia ja tyrmiä vuoren sisään.
Hän on poissa, mutta tyrmät ovat yhä siellä,
joten isäni kielsi pääsyn niihin.
Liian vaarallista.
Kiellettyä tai ei, prinsessa,
selvitän, miten violetti epeli vei -
äitini korun.
Olen mukana.
Ovatko nuo... Mistä sinä...
"Aina eteenpäin”, seikkailijan motto.
Jos kuningas saa tietää...
En ole enää pieni lapsi.
Pystyn päättämään asioista itse.
No, siinä tapauksessa...
Aina eteenpäin.
Ja pahan velhon kaivoksiin.
Muistan monta upea tarinaa -
kerrottavan pahasta velhosta.
Hänen nimensä oli Hazza D'Ur. Karmivaa, eikö?
Ihmisillä oli silloin outoja nimiä.
Hänellä oli pahoja voimia ja... Katso!
Junaratoja! Mihinköhän ne johtavat?
Mennään toiseen tunneliin.
Mutta kuitenkin...
Kauan, kauan sitten,
paha velho kukistettiin.
Luut ovat kuulemma yhä -
jossain tällä vuorella.
Ehkä näemme ne.
Eikö se olisi upeaa?
Hienoa...
Vau!
Katso näitä olentoja!
Ne näyttävät ihan hra Säihkeeltä.
Niin.
Ja siltä, joka oli huoneessani.
Keitä he oikein ovat? -En tiedä.
He eivät näytä iloisilta.
He ovat kahleissa.
Kuka uskaltaa?
Kuka uskaltaa häiritä töitämme?
Kuka tuo on?
Varoitin teitä kaikkia!
Työ ei saa loppua,
tai rangaistaan!
Rankaise heitä!
Rankaise!
En tiedä mitä täällä tapahtuu,
mutta tiedän kun näen -
pahiksen.
Mene ja kerro tästä isällesi.
On tuotava vartijat ja ystäväni.
Entä sinä?
Olen Maan elementaalimestari,
ja Maa ympäröi minua.
Teen sen, minkä osaan parhaiten.
Seuraava, joka uhmaa minua, tuntee...
Hei, kaveri!
Moi. Nimi on Cole.
Ninja. Öh...
Täällä oli joku mäntti,
joka kahlehti ihmisiä töihin.
Oletko nähnyt mänttejä?
Napatkaa hänet!
Mitä... Älä viitsi!
Antaisitko avaimet näihin kahleisiin -
ennen kuin suutun oikeasti?
Olet sekaantunut väärään asiaan.
Nyt näet tosi vihaa!
Kallovelhon vihan!
Mitä?
Epäreilua!
Voi ei!
Kallovelhon viha!
Tekstitys: Matti Ollila