Mit navn er Wesley Deeds III.
Jeg var femte generation i familien, som gik på et topuniversitet.
Jeg kender mit stamtræ helt tilbage til mine tipoldeforældres stamme.
Jeg blev født privilegeret. Min far ønskede, at jeg overtog firmaet.
Min mor ønskede, at jeg skulle blive en gentleman.
Jeg fik besked på, hvor jeg skulle stå, hvordan jeg skulle klæde mig-
-og alt andet, siden jeg var fem.
Lige nu er jeg på rette spor.
Hvis spor ved jeg ikke.
Mor syntes, jeg burde gifte mig, ifølge tidsskemaet om fire måneder.
Jeg skal giftes med Natalie.
Hun er fantastisk. Vi passer perfekt sammen.
I tror måske, at jeg vågner hver dag og er lykkelig. Men det gør jeg ikke.
Mit liv er perfekt, men jeg tænker ofte på, om det er mit eget liv-
-eller et liv, jeg har fået besked på at leve.
"Slipset er for mørkt."
-Jeg synes, slipset er for mørkt. -Grønt.
Grønt. Grønt er bedre.
"Maria glemte at putte skoblokken i mine sko."
Maria glemte igen at putte skoblokken i mine sko.
Jeg skal nok snakke med hende.
Nej, jeg har hørt radio.
Nej, indkald alle og arrangér et telefonmøde.
Jeg klarer det, når jeg kommer ind. Gå ikke i panik, John.
Det ordner sig. Jeg har avisen her. Godt, tak.
Hallo? Ja, jeg har et morgenmøde. Vise Jones' lejlighed?
Bed Jeffrey arrangere noget for børn. Hvad kan de lide?
-Legetøj, skat. -Legetøj.
Hvad vil du have til morgenmad? "Æggehvider og havregrød."
-Æggehvider og havregrød. -Glem ikke grapejuicen.
-Har vi noget grapejuice? -Ja. Her...
Jeg er ligeglad, Walter. Det betyder ikke noget. Det gør du heller ikke.
-Ved du hvad? Carmen er en sæk! -Walter! Walter!
-Du er en taber. -Luder.
-Se ikke sådan på mig. Bare kør. -Walter...
-Hvornår får du kørekortet tilbage? -Er du træt af at køre for mig?
-Jeg kan få en chauffør. -Jeg spurgte bare.
Det ved jeg ikke.
Mor vil ikke snakke med dommeren.
-Kan du gøre det? -Nej.
-Jo, kom nu! -Få dit kørekort som alle andre...
-...som har kørt spirituskørsel. -Far gjorde det. Han elskede mig.
-Vi elsker dig, alle sammen. -Mor viser det på en sær måde.
-Tag slips på. Vi skal møde hende. -Aldrig!
-Jeg vil ikke. Kør mig hjem. -Først arbejdet, så frokost.
-Jeg har dem efter arbejde. -Lindsey...
-Ejeren kan tilkalde politiet i dag. -Vær nu lidt flink.
-Hun har sendt udsættelsespapirerne. -Bare giv mig et par timer.
-Kom nu. -Jeg skaffer dem, jeg må bare...
Jeg får pengene i dag. Sig det til hende, ikke andet.
-Bliver vi sat på gaden? -Det skal ikke du tænke på.
-Hvor meget mangler vi? -Hold op, Ariel.
Tag sko på. Vi må skal stoppe undervejs til skolen.
Der bliver let pålandsvind og et lavtryk fra kysten-
-der bringer større fugtighed med sig.
Vi fik en plads!
Se dig for!
-Prøver du at slå mig ihjel? -Hør her...
-Du holder på min parkeringsplads. -Det tager kun et øjeblik.
-Jeg har et telefonmøde... -Jeg har ikke tid.
Sådan stopper man ikke en kvinde. Hej, møgkælling!
-Hvem fanden kalder du møgkælling? -Han bad dig flytte bilen.
-Hallo! Hallo! -Walter, din flab får dig dræbt.
Kat, Walt Deeds. Kom og hent bilen, som står på min brors plads.
-Tak. -Hun efterlod sit barn i bilen.
Og? Bilen og barnet bliver hentet. Efterlad din, så parkerer Kat den.
Ring til April og bed hende stille telefonmødet om til bilen.
Jeg taler ikke med fremmede.
Hun er allerede opsætsig, og det bliver kun værre med alderen.
Sæt dig i bilen, Walter.
Jeg har ingen mobiltelefon, og du svarer ikke.
-Lageropgørelse. -Kan jeg få min løncheck?
-Jeg må gå et par timer. -Din vagt starter om 30 minutter.
-Jeg indhenter det, men jeg må gå. -Vær tilbage klokken ti.
-Hvad er det? -Din løncheck.
Jeg arbejdede 80 timer. Hvor er resten?
Skattevæsenet meddelte os, at du er bagud med skatten. De tog det meste.
-Jeg skal bruge hele lønnen. I dag. -Jeg kan ikke gøre noget.
-Ring til skattevæsenet. -Kan jeg få et forskud?
De vil tage det meste af din løn det næste halve år.
-Hvem skal tage sig af mit barn? -Jeg beklager.
Hvis du vil have den nye vagt, så sig det nu.
Har jeg noget valg? Jeg skal køre mit barn i skole.
-Hvor står vi uden Dexter? -De stod for 75% af vores overskud.
Hvordan er det muligt? Det var 60% i sidste kvartal.
Walt tilbød dem 12 procents rabat, så de indkøbte mere.
Det var en god idé dengang.
Godt, nu er det gjort. Find al den information, du kan om Brunson.
Jeg må arbejde med det her i aften, men jeg kommer snart op.
En Fat Boy Harley. Fed.
Du burde gøre det, Wes.
-Gøre hvad? -Få en motorcykel.
-Besøge Rich og Josh i Mexico. -Hørte du ikke lige samtalen?
-Jeg har en virksomhed at passe. -Det kan jeg klare.
-Tror du ikke, jeg kan? -Walter...
Det her var ikke engang din drøm, Wesley. Det var min.
Så vis mig det. Hold op med at sige det, og vis mig det.
Åh, nej! Hov! Hov...
-Nej... -Du holder ulovligt parkeret.
-Fik du dem til at slæbe min bil væk? -Du parkerede på hans plads.
-Jeg snakker med den her røv. -Røv?
-Er det ham, der er en røv? -Jeg holdt der kun et øjeblik.
-Jeg har ti dollar. Tag dem... -Desværre, dame.
-Tag dit barn ud. -Lad dem ikke tage min mors bil.
-Det er din mors skyld. -Du skal ikke snakke med mit barn!
Sig ikke et ord til mit barn.
-Sir... -Jaså, nu er han en "sir"?
Fra "røv" til "sir". Sir Røv har intet at sige til dig.
-I må ikke tage min bil. -Du har intet valg.
Man tager ikke andres plads. Kvinder kan ikke klare, når de får igen.
Gå over til elevatoren.
Find et andet sted at parkere næste gang.
Stil ned den igen, Frank. Parker min bil. Min iPad ligger bagi.
Bliv her.
-Røv! -Der kan du se!
-Det er klaret nu, Walter. -Jeg klarer det!
Gå ind i elevatoren.
-Helt ærligt! -Kom nu.
Kan du lide, når folk tramper på dig?
-Jeg skal lige snakke med dig. -Jeg kommer for sent på arbejde.
-Det varer ikke længe. -Tag den på, hvis du fryser.
Farvel, mor.
-Hej. -Sikke en dag!
Du afleverer dit barn for sent og henter hende for sent.
Hendes lærere har klaget.
Så kommer jeg til tiden med hende.
Jeg er nødt til at sige, at det her er en advarsel.
Jeg er ikke en af dine elever. Jeg hører, hvad du siger.
-Er det ikke spændende, mrs Deeds? -Bare jeg havde en datter.
-Piger er besværlige. -Også drenge. Især min.
-Hvordan går det med Walt? -Bedre.
Tænk, at I endelig bliver gift.
Kan du forestille dig, hvor længe din mor og jeg har ønsket det?
Godt, at de også ville det. Snart vil vores børn lege sammen.
-Tænk at få børnebørn. -Lad os først klare forlovelsen.
-Du vil vel have børn? -Selvfølgelig vil hun det.
Kom hellere i gang. Du bliver ikke yngre.
Det er mest tøj for småpiger.
-Den er 50 dollar værd. -Nej! Nej!
Det er min lejlighed! Nej!
Sæt det fra jer.
-Hvor kunne du lade det ske? -Jeg beklager. Jeg advarede dig jo.
-Nej... -Jeg forsøgte at overtale hende.
Sikkert! Rør mig ikke!
Hvad glor I på?
-Jeg har ikke brug for din hjælp! -Flyt bilen!
-Hvad tror du, det her er? -Skam dig.
Du burde skamme dig.
-Goddag, mrs Deeds. -Goddag.
-Hej, rart at se dig. -I lige måde.
-Ret ryggen og hils på mig. -Skal jeg sidde eller stå?
-Et "hej" er nok. -Hej, mor.
Tak.
-Du ser smuk ud. -Tak.
Du skulle se bryllupskjolen. Ikke min smag, men den kan bruges.
Jeg er så stolt af dig. Du minder om din far.
Natalie er en respektabel pige fra en meget fin familie-
-til forskel fra den billige tøs fra en husvognspark, du giftede dig med.
Hvis jeg husker korrekt, mødte far dig i en husvognspark.
Mor, hvordan går planlægningen af forlovelsesfesten?
-Mor? -Fint.
-Drikker du midt på dagen, Walt? -Det kræver kokain at holde dig ud.
-Du nyder det her, ikke? -Jo, det gør jeg.
Du synes, det er sjovt.
Hvorfor er du ikke mere som din bror?
-Hvad foregår der? -Jeg ville se dig.
Det var dig, der insisterede på at tage din bror med.
Du sagde, at det var forretning, og han er en del af virksomheden-
-så jeg syntes, han burde være med.
-Går du til dine møder? -Hvorfor?
Ja, det gør han. Det sørger jeg for.
Mor, fortæl hvad det er.
-Jeg læste avisen. Klarer vi os? -Præcis som jeg troede.
-Du er bekymret for dig selv. -Din far grundlagde virksomheden.
-Det er utænkeligt at tabe. -Bare rolig. Perfekte Wes ordner alt.
Ja, det gør han, og du vil forsøge at sabotere det.
-Hvor skal du hen? -Jeg går ud for at ryge.
Er det i orden? Jeg kan ikke køre.
Wesley kører mig, for du har låst min bil inde i kontorets garage.
Jeg går ud og ryger.
Man må have en engels tålmodighed for at holde ham ud.
Bare rolig, mor. Det ordner sig.
Gå ind.
Nu må du hjælpe mor og være en stor pige.
-Læg dig her. -Jeg er bange.
-Jeg kommer tilbage om en time. -Hvor er far?
Vær ikke sådan. Snak ikke om far.
Kom så.
Du må ikke gå ud. Jeg kommer tilbage om en time.
Hvis man trækker beløbet fra... Jeg forstår ikke, hvordan han gør.
-Kan vi tage hjem nu? -Hvad?
-Kan vi tage hjem nu? -Jeg arbejder stadig, Walter.
Det burde du også gøre. Er du færdig med Brunson-rapporten?
Var der andet, hr. direktør?
Jeg tager en taxa hjem.
Sig ikke noget.
Alle snakker om ham, ikke kun mig. Han går i seng med flere ansatte.
Han er min bror, John. Far bad mig tage mig af ham, og det gør jeg.
-Tjek, at den her er korrekt. -Javel.
Jeg må gå. Heidi og Natalie skal gå ud, så jeg må lege far.
-Kom, vi gør det i morgen tidlig. -Nej, jeg vil forstå det her.
-Jeg bliver. Der foregår noget. -Godt, vi tales ved.
Hils Heidi fra mig.
Godt, John. Kys børnene fra mig. Jeg elsker dig. Farvel.
-Utroligt, at jeg må gå ud. -Godt, at du kunne tage med.
Ja, jeg har altid så travlt med børnene.
-Snak ikke om børnene i dag, Heidi. -Undskyld.
Nej, jeg burde sige undskyld, men vi snakker altid om dine børn.
Jeg beklager. Det er en pigeaften. Vi er her for Marks skyld.
Ingen børn, ingen nuværende eller fremtidige mænd.
-Hvor længe skal vi være ude? -Så længe vi vil.
Jeg må hellere ringe til barnepigen.
Du må hellere ringe til Wesley og sige, at det bliver sent.
Nej, sådan er vores forhold ikke.
-Hvad mener du? -Vi fortæller ikke, hvor vi er.
-Ikke? -Nej.
-Hvad er der? -Jeg forstår det ikke.
Jeg behøver ikke ringe til ham, for jeg ved, hvor han er.
Jeg kan stille uret efter Wesley. Han laver altid det samme.
Det vil han altid gøre.
Jeg ved, at han arbejder sent i dag.
-Hold da op. -Hvad?
-Hallo? -Hej, John. Jeg sidder på kontoret.
Jeg har gennemgået rapporterne. Jeg ved, hvad Brunson laver.
Han er i knibe, og han har en anden virksomhed, som vil byde-
-og forsøger at presse prisen op.
-Han har tydeligvis ikke råd. -Du lyder ret sikker.
Jeg ved det.
Det er ret smart, men kan du arrangere et møde med ham i morgen?
Ja, jeg ringer i morgen tidlig.
Dette er en besked til miss James fra Lindsey Wakefield.
Jeg vil tale om en betalingsordning.
Jeg ringer i morgen kl. 10.00.
Jeg skal arbejde, så det er det eneste tidspunkt, jeg kan...
Undskyld, jeg vidste ikke at nogen stadig arbejdede.
Du kan blive fyret for det der.
Vil du sladre til den hvide herre? Slap af, sorte mand.
Sladre til den hvide herre?
Jeg kender til den gamle hvide mand, som ejer stedet og er ond mod jer.
-Jeg forstår. Jeg gør det ikke igen. -Den gamle hvide mand?
-Hvad hedder han? -Det ved jeg ikke. Ved du det ikke?
Deeds... Deeds Incorporated.
-Jeg skal ikke ringe mere. -Røv.
Tror du, at du får noget for ikke at sladre?
Det var ikke det, jeg mente. Du kaldte mig en røv.
-Da du parkerede på min plads. -Ja, det var mig.
Undskyld. Jeg har virkelig brug for jobbet.
Jeg så dit barn sidde i bilen. Hun var bange.
Det mindede mig om, da mine forældre tog mig med til Maldiverne.
Min far sagde: "Bad ikke i havet, for jeg kan ikke svømme."
Så snart han vendte ryggen til, tog jeg redningskransen og hoppede i.
Jeg druknede næsten. Min far stod og råbte "Svøm, min søn! Svøm!"
Børn ved ikke lige så meget som voksne.
Efterlad hende ikke alene i bilen, og brug ikke telefonen igen.
Hvor mange børn har du?
-Hvor mange børn har du? -Jeg har ingen børn.
Det tænkte jeg nok.
Så skal du ikke holde moralprædikener om, hvordan jeg opdrager mit barn.
Hvordan kom du op?
-Hvabehar? -Vandet. Din far kunne ikke svømme.
Hvordan kom du op?
Min bror hoppede i og reddede mig.
Du og din røv skulle være blevet på stranden.
Hvad?
Følger du efter mig?
-Hvor kom du fra, smukke? -Barnepigen har lige afleveret hende.
Du burde ikke holde på en sidegade. Min sekretær blev overfaldet her...
Tak!
Hvad? Hvad vil du?
-Er alt i orden? -Jeg ville spørge om det samme.
Du sidder bare her.
Min bil vil ikke starte, men det ordner sig.
Jeg ved intet om biler, men jeg kan ringe efter en kranvogn.
Det har du allerede gjort én gang.
-Jeg kan give jer et lift. -Nej...
Jeg har en ven, som snart kommer.
-Er nogen på vej? Så venter jeg. -Nej! Hvad?
Han parkerer ikke.
Han gør det...
Vær nu bare stille, Ariel.
Jeg ved ikke, hvad han vil.
-Jeg bad dig ikke sætte dig ind. -Hej.
-Hvad hedder du? -Ariel.
-Ariel er navnet på en havfrue. -Hvordan ved du det?
Jeg har en ven, som har to børn, og de elsker "Den Lille Havfrue".
-Hørte du, hvad jeg hedder? -Selvfølgelig.
Du sagde til hende, at du hedder Wesley. Det hørte jeg.
Wesley Deeds.
-Hvad? -Jeg er den gamle hvide mand.
Og du er...?
-Arbejdsløs? -Nej.
Jeg er så pinligt berørt. Undskyld.
Og jeg kaldte dig en røv. Jeg hedder Lindsey.
-Hyggeligt at møde dig. -Du behøver ikke blive her.
-Det ordner sig. -Det gør ikke noget.
Min sekretær blev overfaldet, efter at jeg havde bedt hende arbejde sent.
Jeg bliver. Det er i orden.
-Arbejder du sammen med min mor? -Ja, det gør jeg.
-På hvilken etage? -Den øverste.
-Der har jeg været. -Ariel, sig ikke den slags vrøvl.
-Du har mange ting i bilen. -Vi...
Vi er ved at flytte.
-Ikke, skat? Vi er næsten færdige. -Hvorhen?
Du kender nok ikke den bydel.
-Er det din mave? Er du sulten? -Nu igen?
Spiste du ikke hos barnepigen?
Der er en pizzarestaurant i nærheden. Vil du have pizza?
-Nej, jeg har ikke min pung med. -Det gør ikke noget. Jeg giver.
-Kom nu, det er lige om hjørnet. -Godt, så siger vi det.
Perfekt...
-Mark, hun har brug for vores hjælp. -Er det her min drink?
-Hvad er der med dig? -Hvad? Hvorfor danser I ikke?
Hvorfor er du ikke holdt op med at danse?
-Sidste gang var, da du slog op... -Med Rene, ja!
-Jeg har ikke mødt din forlovede. -I har begge to travlt.
Ingen har så travlt. Jeg mødte Rene den første uge.
Du klæbede til ham og snakkede om ham. Men ikke om denne mand.
Han er skøn. Han er fantastisk, og jeg er forelsket.
-Er jeg gået glip af noget? -Ja, noget sjov. I er kedelige.
-Den er god, ikke? -Ja.
Du har kigget på det spil fem gange på fire minutter.
-Vil du spille? -Ja.
Min mor har ikke penge nok til at spille sjove spil.
Sjove ting burde være gratis. Jeg har lidt penge. Kom...
Ved du, hvordan man gør? Lad os se...
Trykker man her?
-Hun er noget særligt. -Jeg ved ikke, hvorfor hun er sulten.
Børn er altid sultne.
-Harley... -Softail Deluxe!
-Hvad ved du om det? -Jeg arbejdede for Baker Boys Bikes.
-På Elm Street? -Ja, kender du stedet?
Som barn tilbragte jeg timer der.
-Kører du på motorcykel? -Jeg har gjort det engang.
Da jeg var 17.
Vi hang der hele dagen, og alle ville have en Harley.
Vi havde en drøm om at køre rundt i verden og grave brønde i landsbyerne.
Jeg forsøgte at lære at køre, men da min mor opdagede det-
-blev hun meget vred. Skørt, ikke?
Jeg synes ikke, det er skørt. Det betyder, at du har et godt hjerte.
Det betyder det.
-Kører du selv? -Jeg er professionel.
-Niksen... Det vil jeg se. -Ikke så længe, jeg får denne løn.
Bliver jeg fyret?
Nej. Der er ingen, som har talt sådan til mig før.
Du stjæler min parkeringsplads og kalder mig en røv.
Det har været en interessant dag.
-Det er sørgeligt, hvis det er sandt. -Hvorfor?
-Så har ingen sagt sandheden. -Folk siger sandheden til mig.
-De er bare ikke så uforskammede. -Jeg gik bare lige til sagen.
Lige til sagen? Så siger vi det.
-Lige til sagen... -Gør det dig ophidset?
-Nu laver du sjov. -Du skulle have set dit ansigt.
-Hvor længe har du arbejdet for os? -Et år.
Hvad er Deeds Incorporated? Hvad laver I?
Min far var computergeni, og han skabte et fantastisk program-
-som han solgte til regeringen. For 20 år siden blev det frigivet.
Da han startede virksomheden, gik det godt.
Han begyndte at opkøbe mindre virksomheder.
-Tog deres idéer til sig. -Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
-Forstår du det ikke? -Bare fortæl mig, hvad I sælger.
Udmærket...
-Vi sælger software til computere. -Nå.
-Det var min fars drøm. -Den gik i opfyldelse.
Apropos drømme... Var det din drøm at gøre rent?
-Du stiller mange spørgsmål. -Undskyld. Sådan er røve.
-Det var dig, der sagde det. -Nej, jeg læste til sygeplejerske.
-Jeg manglede to år. Det var tæt på. -To år. Hvad skete der?
For to år siden døde hendes far i Irak. Han var i militæret.
Jeg fik hele ansvaret. Jeg droppede studierne, men måtte have et job.
-Nu gør jeg rent. -Det gør mig ondt.
Min kæreste skulle hjælpe mig med bilen, og hvis jeg ikke er der...
Ja, jeg forstår. Jeg forstår. Undskyld.
Jeg bør også tage hjem. Det begynder at blive sent.
Lad os gå.
-Morede du dig? -Ja.
-Det bliver vist regnvejr i nat. -Ja.
-Jeg håber, din kæreste kommer snart. -Hvilken kæreste?
Godnat, Ariel.
-Vi ses vel på kontoret. -Ja, tak skal du have.
Den mand er ihærdig.
Jeg havde nær mistet mit job.
Kom, vi må have noget benzin.
Nogen er fuld som en allike.
-Hold da op. -Nogen vækkede husets herre.
-Nu må du tage over. Farvel, skat. -Farvel.
-Vi ses i morgen tidlig. -Farvel. Jeg hyggede mig.
-Jeg håber ikke, du kører, Mark. -Jeg har chauffør.
Hvad er det her?
Ja, du er plørefuld. Kom ind i seng.
-Jeg tager gerne dig med i seng. -Gør du det?
Jeg kan lægge dig på sofaen.
Træk persiennerne for. Du ved, hvem som bor overfor.
-Hej! Se min røv! -Det er ikke sjovt.
Lad ham glo. Han lærer måske noget.
Tag fjernbetjeningen på bordet.
Kan du ikke gøre noget spontant? Ikke én eneste ting!
Lad ham kigge.
Kom.
Ind med dig.
-Jeg er sulten, mor. -Du får morgenmad i skolen.
-Tak, fordi I ville se os. -Hvad handler det om?
Vi vil købe jeres virksomhed.
-Min far opbyggede den fra grunden. -Det gjorde vores også.
Det ved jeg. Men jeg har set jeres kvartalsregnskaber de seneste år.
-Det ser slemt ud. I overlever ikke. -Jo, det har jeg gjort i flere år.
-Med Dexter Sky om bord lysner det. -Ja. Vores største kunde.
I stjal dem fra os, men for at gøre det måtte I give dem løfter.
-I er i en god position til at sælge. -Jeg havde nok gjort det samme.
-Det er smart. -Tror I, at vi gjorde det her...
-...for at få jer til at opkøbe os? -Selvfølgelig.
Jeres far opdrog jer fra fødslen som arvtagere af hans virksomhed.
Han fik en dygtig efterfølger.
Jeg beundrede jeres far. Han gjorde en lille virksomhed til det her.
-Han var et geni. -Det sagde du ikke, da han levede.
-Walt... -Nej, han plagede bare far.
-Du vil se os have succes. -Farvel, de herrer.
Vent, mr Brunson. Hvis du bare giver os et øjeblik...
-Hvad er der galt med dig? -Jeg sagde bare sandheden.
Vil du se alt det, far arbejdede for, blive solgt? Vil du det?
-Han ville ikke se sin søn tigge. -Han tiggede ikke.
Hold kæft, John.
Nå...
-Hej. -Fornavn?
-Lindsey, L-I-N-D-S... Sådan. -Gå ind.
-Nej, jeg kan ikke blive lige nu. -Hvorfor står du så i køen?
Jeg ved, at man skal være her kl. 17, men jeg får først fri kl. 23.
Jeg håbede, at I kunne holde en plads til mig og min datter.
Det er imod reglerne.
-Hvor gammel er din datter? -Seks.
Har du været på et herberg før?
-Nej, det har jeg ikke. -Spørg på Petrie House.
Det har jeg gjort. De har ikke plads, så nu er der kun det her tilbage.
Bank på bagdøren kl. 23. Sig, at Denise sagde, at du kan blive.
Hold dine ejendele tæt ved og din datter endnu tættere.
Tak.
-Fornavn? -Lauren.
Fornavn?
-Du er vred, ikke? -Hvor er din mor?
Hun kommer.
Du er sulten, når du kommer i skole. Spiser du derhjemme?
-Nogle gange. -Hvorfor ikke hele tiden?
-Er komfuret i stykker? -Nej, det...
-Du kan godt sige det. -Jeg vil ikke give mor problemer.
Hun får ikke problemer.
Vi sover i bilen.
Kom...
-Det er i orden. Jeg er her. Tak. -Må jeg snakke med dig?
-Det er ikke en god dag. -Ariel sagde, at I er hjemløse.
Hvad? Jeg ved ikke... Hun har livlig fantasi.
Er alt det der i bilen fantasi?
Ved du hvad? Vi klarer os, men tak.
Miss Wakefield, jeg må ringe til de sociale myndigheder.
Hvorfor sagde du det?
-Undskyld, mor. -Vil du have, at de skal fjerne dig?
-Nej. -Det gør de, hvis du siger sådan.
Kom nu! Jeg siger det kun for dit eget bedste.
-Har du forstået det? -Ja.
Fandens!
-Hvor blev du af, skat? -Hvor skal du hen?
Jeg vil snakke med dig.
-Lad mig nu gå. -Hun er på mit kontor.
-Lindsey... -Sagde jeg ikke, at du skulle blive?
-Hun ved, at hun ikke... -Det var mig, der fandt hende.
-Jeg bad hende gå med mig. -Tilkaldte du de sociale myndigheder?
-Nej. -Tak! Tak...
Men jeg burde have gjort det. Hvad er der galt med dig, Lindsey?
Hvilken slags mor efterlader sit barn i bilen...
Jeg måtte tage en ny vagt og har ingen barnepige.
Nej, du har ingen barnepige, men nogen må kunne tage sig af barnet.
-Nej, vi har ingen familie. -Hvad med din kæreste?
Ham, som skulle hjælpe dig med bilen.
Vi har gjort det forbi.
-Lad mig se mit barn. -Nej, nej...
Jeg måtte trække hende ud. Hun var så bange for, hvad du ville sige-
-og hvad du ville gøre.
-Hvor ofte slår du hende? -Det ville jeg aldrig gøre!
Vi har det bare ret svært lige nu. Jeg kan ikke lide det...
-...men hun må lære at tage ansvar. -Sikke noget vrøvl. Hun er kun seks.
Hun er seks! Hvordan kan én, der er så ung, være ansvarlig?
-Ligesom mine forældre... -Sammenligner du hende med dig?
Hun har ingen sølvske i munden.
-Du har råd til at lægge drikkepenge. -Fald nu lidt ned.
-Jeg har snart fået nok af dig... -Vi lever i den virkelige verden!
-Gør jeg ikke det? -Nej.
Hvad koster en karton med fire liter mælk?
Det ved du ikke engang. Hvad med fire liter benzin?
Hvornår var du sidst bange for, om du kunne betale en regning?
-Ariel... -Du er ikke...
-Kom. -Jeg er træt.
-Er du Lindsey? -Ja. Jerry?
Kom med.
Vi har slukket lyset, så vær stille.
Toiletterne ligger derovre.
I skal sove herovre. Det der er jeres seng.
I orden? Godnat.
-Hvem er alle de mennesker? -Læg dig nu bare ned.
-Ligger du godt? -Ja.
-Hej. Du er sent oppe. -Det er du også.
-Ja, jeg har travlt på arbejdet. -Vil du snakke om det?
Nej, jeg klarer det.
-Du var ret fuld i går. -Undskyld.
Du behøver ikke sige undskyld.
-Jeg har aldrig set dig så fuld. -Jeg har vist aldrig været så fuld.
-Er der nogen grund til det? -Arbejdet.
Ejendomsmarkedet er elendigt. Bryllup, forlovelse... Det har været-
-lidt overvældende, og jeg havde brug for at more mig.
Jeg klarer mig, bare rolig. Pokkers.
Hvad er der?
-Jaså? -Hvad?
-Et blond hår i vores seng. -Niksen.
-Det ser brunt ud. -Nej, det er fra en blond kvinde.
Skulle jeg ikke kunne genkende et blond hår? Jeg kender blonde kvinder.
Jeg ved, hvordan blond hår ser ud.
Det lå i vores seng.
Du tror vel ikke, at jeg har haft en kvinde i sengen?
Nej. Maria må sige til renseriet, at de skal passe bedre på.
-Hvor meget koster fire liter mælk? -Du er laktoseintolerant.
Du vækker barnet!
Nej! Nej!
Op med dig, skat!
Kom, kom...
-Hvordan kan du være så sikker? -På hvad?
At jeg ikke bedrager dig.
Lidt jalousi ville da være rart.
Du laver altid det samme, skat.
-Mener du, at jeg er kedelig? -Nej.
Nej, jeg siger bare, at du spiser det samme hver dag-
-går på arbejde til samme tid og elsker med mig på samme måde.
Jeg mener, at du er forudsigelig.
-Hej, Wesley. -Godmorgen. Fortæl, hvad han sagde.
De blev ekstremt fornærmede over det, Walt sagde, men nu har de vores bud.
-Virkede han interesseret? -Nej.
Som din rådgiver og din fars før dig må jeg spørge dig om noget.
Jeg hader, når du lyder som en rådgiver tidligt om morgenen.
Tror du, at din bror forsøger at ødelægge det for dig?
Nej, det gør jeg ikke.
Han vil styre virksomheden, så hvis du fejler, kan han sige til alle-
-at din far ikke burde have givet dig chefjobbet.
-Du hentede mig ikke. -Jeg ventede i 20 minutter.
-Du får ikke dine bilnøgler tilbage. -Vi tales ved senere.
-Hvad prøver... -Det her lå på bordet, mr Deeds.
-Hvem er Lindsey? -Tak, April.
Hvem er det her? Hvem er Lindsey?
-Hun gør rent her om natten. -Javel. Går du i seng med hende?
-Kom i gang med arbejdet, Walter. -Er du stadig vred over i går?
Jeg beklager, men jeg tåler ikke, når folk er respektløse over for os.
De var ikke respektløse. Det var du.
Jeg kan forbedre mig. Jeg kan ringe til Brunson og glatte ud.
Hvad skal jeg gøre, hr. direktør?
Gå ind og lav noget arbejde, Walter.
Vent lidt.
-Hvad koster det her? -Det er gratis for ansatte.
-Alle? -Ja.
-Undskyld. Jeg kommer tilbage senere. -Det er i orden.
-Tag affaldet derovre. -Tak.
-Ingen årsag. -Nej, for...
For dagplejen... Eller for natteplejen. Tak.
Selv tak.
-Det er meget sent. -Ja, jeg har...
-...meget at se til. -Ja, du ser stresset ud.
-Hvad sagde jeg nu? -Der er bare ikke andre...
...som siger til mig, at jeg ser stresset ud. Der er ingen, der tør.
-De tror, at jeg har styr på alt. -Hvem omgiver du dig med?
Jeg så straks, at du skyder skuldrene op, og din pande er anspændt.
-Kom her... -Hvad laver vi?
Det tager bare to minutter. Sæt knæene under skrivebordet.
-Læg hænderne på knæet. -Det her er ikke passende.
Jeg flirter ikke. Det lover jeg. Jeg skylder dig en tjeneste.
Glem ikke, at jeg næsten er uddannet sygeplejerske.
Der er i øvrigt heller ingen, der taler til mig, som du gør.
Det er, fordi du er så ond.
Jeg er ikke ond, og du er ikke...
-...kold, stiv og anspændt. -Skal det få mig til at slappe af?
Nej, det troede jeg bare, da jeg mødte dig, men du så rar.
Du er et godt menneske. Enormt sød.
Du bryder dig om andre. Men du må holde på facaden.
-Sådan. -Tak.
Selv tak.
-Hvad lytter du til? -Makaveli.
-Tu... pac... -Tupac.
-Det er ham rapperen. -Ja.
-Jeg elsker den her. -Lindsey...
Hvad er der? Den er lige begyndt. Her er jo ingen. Kom nu...
Det her er ingen bar, Lindsey. Vagterne kommer snart.
Du tænker for meget på, hvad folk mener. Men du må holde på facaden.
Jeg kommer tilbage senere. Du kan låne den imens.
-Kom i gang med arbejdet. -3,39.
-Sagde du noget? -3,39.
Du spurgte, hvad en karton med fire liter mælk koster.
Den koster 3,39 dollar.
Du skulle selv have fundet ud af det i stedet for at spørge nogen.
-Hvad sker der? -De sociale myndigheder...
Hun har ikke været i skole. Du kan ikke forsørge hende lige nu.
-Nej, men... -Få en lejlighed.
Så hjælper jeg dig med at få hende tilbage.
-Lover du det? -Det har du mit ord på.
Lille skat?
-Jeg har brug for din hjælp. -Nej...
Kom med mig. Det skal nok gå alt sammen.
Hør her, skat. Nu må du være modig. Forstår du?
Jeg besøger dig hver dag, men du må have et sted at bo.
Det kan mor ikke give dig lige nu.
-Vi må gå. Jeg beklager. -Jeg vil ikke. Nej...
-Nej! -Du må komme med mig.
Mor! Nej!
Det hele falder fra hinanden.
Jeg har forsøgt at holde sammen på det.
Men jo hårdere, jeg prøvede, desto mere faldt det sammen.
-Lad mig hjælpe dig, Lindsey. -Sig ikke det.
Du mener det ikke.
Alle, som har sagt det til mig, har svigtet mig.
Ikke mig. Sådan er jeg ikke.
Jeg ved, at jeg kan hjælpe dig. Du må lade mig gøre det.
Der er et toilet der og et soveværelse her.
-Et soveværelse til her. -Skal jeg gøre rent her?
Gøre rent?
Nej, du skal bo her.
Hvad?
Det er en af virksomhedens lejligheder.
Der er ingen, der bruger den, så du kan bo her så længe, du vil.
-Jeg kan ikke... -Lindsey.
Jeg ved, at du er stolt.
Jeg ved, at du er vant til at klare alting selv.
Men nogle gange har man brug for lidt hjælp.
Vil du lade mig gøre det her som en gave til dig?
Virker telefonen?
Ja, det gør den.
Så jeg kan ringe til de sociale myndigheder lige nu-
-og sige, at jeg har en bolig?
Værsgo...
Jeg ved ikke, hvorfor du gør det her, men tak.
Jeg må hellere...
Jeg skal arbejde. Hvis du har brug for noget, er jeg på kontoret.
Wesley...
Tak, tak...
-Det er i orden. -Jeg troede, jeg havde mistet hende.
Nej, du mistede hende ikke. Det ordner sig alt sammen.
-Det ordner sig. -Tak.
Jeg er på kontoret, eller også kan du få fat i mig på mobilen.
Ring nu.
Du ødelægger sengen. Vi har lige fået den.
Se dig lige, skat.
Jeg hopper, indtil jeg bliver træt.
-Er det her vores lejlighed? -I et stykke tid.
Kom her...
Jeg ved, at jeg har været lidt skør de sidste par uger.
Jeg prøvede bare at sørge for, at vi kunne overleve.
Jeg er ked af, hvis jeg ikke behandlede dig pænt.
Du gør mig altid lykkelig.
-Altid. -Jeg elsker dig, mor.
Jeg elsker dig.
"Dette slips er for mørkt."
-Hvor skal du hen? -På arbejde.
I dag er det uformel fredag.
Javel...
Ved du hvad?
I går aftes...
-Du elskede med mig, som om... -Som om...?
-Som hvad? -Som om jeg var en anden.
Hvis jeg gjorde det, ville jeg jo være uforudsigelig, ikke sandt?
Hej.
Vil du med ud til frokost?
Ja.
-Hvem er det, Wes? -Lindsey.
Jeg genkender dig.
-Hvor skal I hen? -Frokost.
-Ja, ikke? -Den er virkelig smuk.
Hop af mandens motorcykel. Hvad laver du?
-Hvorfor tror du, det er en mands? -Det ved jeg ikke, men hop af.
Den er fra Baker Boys Bikes.
Jeg sagde, at du ville prøvekøre den, og de stoler på mig.
Folk kender dit navn. Her er den...
Kom nu. Du har frokostpause.
Tag den på, så du ser sej ud.
Mener du det?
Du kørte mindst 160 km/t. Det er vildt for én som dig.
Undskyld. Jeg var helt henført.
Du behøver ikke sige undskyld, fordi du gør det, du føler for.
Det var sjovt.
Du siger, at der er farligt på vejen. Hvad tror du, der vil ske?
Du bekymrer dig om alt! Slap af!
-Du kilder mig! -Du er noget for dig selv.
Det ved jeg.
Det er i orden.
Jeg er forlovet.
Skal du giftes?
Ja, jeg beklager.
Så hvorfor er vi... Hvad laver vi herude?
Det med motorcyklen, det var pænt af dig.
-Sig, at du forstår. -Tillykke.
Jeg må tilbage til min datter.
-Hvor har du været? -Jeg glemte telefonen på bordet.
-Har du prøvet at ringe? -Ti gange.
-Hvad er det? -Se engang.
-Det er løgn. -Han accepterede tilbuddet.
-Du godeste! -Du er gennemblødt.
-Hvor har du været? -Undskyld.
-Du var bekymret, ikke? -Ikke så meget som dig.
Tillykke.
Det er den bedste nyhed, jeg har fået hele året. Godt gået.
Fantastisk, John. Jeg ringer og fortæller min mor det.
Aftalen skal underskrives først. Bed alle komme ind på mandag-
-så kan vi bekendtgøre det og fejre.
-Champagne på kontoret? -Det lyder godt.
Gå ind og klæd om.
Jeg ved, at min far, Walter senior, smiler til os fra himlen i dag.
Vi har overtaget hans konkurrent, som har været hårde ved os.
Min mor, mrs Wilimena Deeds, er også stolt.
Tak. Drik ikke for meget. Vi skal arbejde fire timer til.
Skål!
-Hej, Lindsey. -Holder I fest?
Jeg ville snakke med Wesley, men jeg kommer tilbage.
Han står derovre. Wes!
-Se, hvem jeg fandt. -Hej.
-Jeg vidste ikke, at I festede. -Nej, du må ikke gå.
Det er min forlovede Natalie. Det er Lindsey.
Hyggeligt at møde dig. Du er smuk.
-Det er min veninde Heidi og... -Hvem er hun?
-Jeg har aldrig set hende før. -Kender du ikke arbejderne?
-Hun er rengøringskone. -Rengøringskone?
-Hvem inviterede hende? -Din gode søn.
-Hej. -Det er min mor.
-Wilimena, Lindsey. -Hej.
-Smuk. Du er smuk. -Hvad?
Hvor længe har du kendt min søn?
-Ikke så længe. -Han elsker sine små projekter.
-Hvad for noget? -Han elsker renoveringsprojekter.
Han køber små virksomheder, gør dem større og sælger dem.
Og glemmer alt om dem.
-Har du suget alt liv ud af hende? -Du er fuld, gå hjem.
Nej, hvorfor skulle jeg det? Du ser mig kun, hvis jeg laver en scene.
Her kommer den gode bror. Du gør alt det, folk beder dig om.
Ved du hvad, mor? Jeg fik aftalen i stand.
Jeg tog over til Brunson og fik den i stand.
Hvorfor ser I ud, som om I ikke hører mig? Jeg fik denne aftale i stand!
-Det ved vi. -Se ikke sådan på mig.
Jeg behøver ikke din medlidenhed. Far ønskede, at jeg skulle lede firmaet.
Du kan køre det lige i sænk.
Slip mig!
Hvor skal du hen? Du skal ikke gå.
-Slip mig! -Giv mig nøglerne.
-Du godeste! Hold op! -Hold op...
Hold op!
Er alt i orden?
Er det ikke ironisk? Nu sidder vi alle sammen fast her.
Ligesom du sidder fast i en karriere, du ikke engang vil have.
Jeg hader dig. Luk mig ud!
Luk mig ud. Luk mig ud...
Luk mig ud!
-Hej. -Er der noget galt?
Hvad skete der? Kom ind.
-Hvor er Ariel? -Hun sover.
Nej...
Lad være!
Hvad laver du?
Ved du overhovedet selv, hvad du vil?
Er jeg et projekt for dig, Wesley?
Vil du reparere mig, så du kan føle dig hel?
Du har alle disse mennesker, som er misundelige på det, du har-
-men du er ikke lykkelig.
Du må finde ud af, hvad der gør dig lykkelig.
Hvorfor tror du ikke, at du fortjener det?
Det er derfor... Det er derfor, jeg er her.
Du er ikke tiltrukket af mig. Kig dog på mig...
Jeg var nok aldrig tiltrukket af dig. Vi har det bare svært begge to.
Udmærket. Ved du hvad?
Jeg forstår godt, at du ikke er tiltrukket af mig.
Men jeg er træt af, at folk fortæller mig, hvad jeg skal føle.
Jeg har det fint.
Går du i seng med hende?
Nej.
Jeg tror ikke, at vi er klar til at blive gift.
Det ved jeg godt.
-Men jeg elsker dig så højt. -Jeg elsker også dig.
-Men det er ikke nok, vel? -Nej.
-Hvorfor sagde du ikke det til mig? -Hvorfor sagde du ikke selv noget?
Gruppepres, vores forældre...
...vores venner og alle siger: "I er sådan et sødt par."
Vi købte det, rub og stub.
Jeg har altid troet...
...at jeg ville finde en mand, som tog sig af mig og få en familie.
Men jeg har nok indset, at jeg hellere vil tage mig af mig selv.
Du er den eneste, jeg har villet giftes med og stifte familie med.
Jeg vil ikke have børn.
Og jeg ved, at du altid har sagt: "Du vil ændre mening."
"Du er bare bange." Men jeg er ikke bange, Wes.
Og jeg skifter ikke mening. Jeg vil ikke have børn.
-Gør det mig til et dårligt menneske? -Nej, nej...
Tænk, hvis vi begår en fejl. Tænk, hvis... vi tager fejl.
Tænk, hvis jeg er det bedste, der er sket dig, og du er min eventyrprins.
Eller hvis vi opgiver for hurtigt.
Behold den.
Jeg elsker dig.
-Hvor har I været? -Mor...
-Kom med mig. -Jeg må fortælle dig noget.
-Mor... -Hvad er der?
Se... Gæsterne sulter.
Nu er de kommet.
Alle sammen... Her er parret.
Jeg vil sige tak, fordi I er kommet, men der bliver intet bryllup.
-Vi skal ikke giftes. -Hvad?
-Vi skal ikke giftes, mor. -Må jeg snakke med dig, Wesley?
-Nej. -Wesley?
Jeg har levet for dig og far. Jeg har udlevet hans drøm-
-men hvad med min egen? Jeg er ked af det.
Jeg... rejser væk.
-Hvor tager du hen? -Jeg vil rejse rundt i verden.
-Jeg vil besøge Rich og Josh. -Javel.
-Motorcykeldrømmen, ikke? -Nej.
Det handler bare om, at jeg skal leve for første gang i mit liv.
John passer virksomheden. Jeg har allerede snakket med ham.
Først bliver jeg snydt af min far, og nu af min bror?
Der er ingen, der snyder dig.
Alt det, der sker, er din skyld. Du ødelægger det for dig selv.
Jeg kan ikke hjælpe dig mere.
Hvis du vil være sådan, så vær det, men jeg har fået nok.
Hej.
Hej. Du ser godt ud.
Ja, intet slips. Jeg havde lyst til at slappe lidt af.
-Jeg beklager det forleden aften. -Det er i orden.
Nej, det er det ikke.
Jeg... Jeg skal ikke giftes.
Og...
Jeg rejser i morgen kl. 09.30.
-Hvor skal du hen? -Til Afrika.
Jeg sender min motorcykel derover og skal mødes med mine venner.
-Vi skal grave brønde. -Det er fantastisk.
Jeg er glad på dine vegne.
-Man lever kun én gang, ikke sandt? -Jo.
Det er rigtigt.
Du fik mig til at indse det.
Nej. Det var dig selv.
En af cheferne, som hedder John, ved, at du har lejligheden.
Du kan bo der så længe, du vil.
Godt. Tak.
Jeg håbede, at du ikke fik brug for det.
-Jeg har taget dobbeltvagter... -Nej, det var ikke det, jeg mente.
Jeg har to billetter her. Til dig og Ariel.
Jeg håbede, at du ville tage med.
Det kan jeg ikke.
Jeg lægger dem der, hvis du nu ændrer mening.
Det gør jeg ikke. Jeg beklager.
Tak. Tak for alt.
Det er mig, der siger tak.
-Vi ses. -Pas godt på dig selv.
Wesley.
Er du her for at prøve at få mig til at blive?
Nej, jeg vil bare sige farvel.
Jeg vil savne dig.
Jeg er så ked af det, Wesley.
Jeg er frygtelig ked af det.
Pas på dig selv.
Vær lykkelig.
Jeg elsker dig, mor.
Er det første gang, du flyver med rutefly?
-Kan du sige hej? -Hej, mr Wesley.
-Hej, Ariel. -Sæt dig ned, skat.
Lige én ting...
Ofte i forhold siger folk ikke, hvad de føler-
-fordi de er bange for at blive såret eller svigtet.
Men jeg vil give os to en chance, selvom det, din mor sagde-
-skræmte mig.
Jeg vil ikke være et projekt, Wesley. Jeg har Ariel at tænke på.
-Mor! -Lad være at kigge.
Jeg ved ikke, hvad der venter derude-
-men hvad det end er, så vil jeg finde det.
Rikke Thomsen Broadcast Text International