Det här är fakta:
I februari 1959 gav sig nio ryska vandrare ut i Uralbergens vildmark.
Två veckor senare hittades alla döda.
Händelsen är känd som "Olyckan vid Djatlov-passet".
- Jag filmar nu. - Jag heter Holly King.
Jag studerar psykologi på universitetet i Oregon.
2008 såg jag ett program om 30 forskare-
- som hade samlats i ett avlägset område i Uralbergen.
De ville lösa ett mysterium som hade förbryllat världen i 50 år.
Det kallas Olyckan vid Djatlov-passet, uppkallat efter ledaren Igor Djatlov.
Forskarna misslyckades, men jag greps av berättelsen.
Och otroligt nog tog min favoritlärare upp olyckan i klassen en dag.
Jag nämnde det för min kompis Jensen, som tyckte att vi skulle göra en film.
Vi ansökte om ett stipendium, och vi fick det!
Okej... Berätta vad som hände.
Jag hörde talas om olyckan genom en bok av journalisten Jurij Jarovoj.
De dödade honom.
"Ryske författaren Jurij Jarovoj död i bilkrasch, 1980."
Det spelar ingen roll att han skrev boken som fiktion.
Jag började använda olyckan som en övningsuppgift.
Vi vet nämligen så mycket om vad som hände vid Djatlov-passet-
- och ändå är det ett stort mysterium.
Vilka förklaringar har du hört?
Den vanligaste förklaringen är "förvirring orsakad av nedkylning".
"Förvirring orsakad av nedkylning" är det som alla säger.
Min favoritterm i sammanhanget är "paradoxal avklädning".
Om man kyls ned kan man bli förvirrad och faktiskt tro att man är överhettad.
Kom igen, vi talar om nio erfarna vandrare.
Skulle de allihopa ha blivit kraftigt nedkylda samtidigt, under samma natt?
De hade redan varit ute i tre dagar.
En annan förklaring är en lavin.
Det är ännu dummare än paradoxal avklädning.
De höll ju sig undan från campingplatsen i tre timmar, utan skor.
Sanningen är att det finns ett flertal förklaringar.
De flesta projicerar sina egna rädslor på mysteriet.
Men jag vill se mer än en förklaring.
Studenterna ska leva sig in i situationen och förstå handlingarna.
Det är svaren som jag vill få, även om de inte går att finna.
- Vad menar du? - Det finns ingen sanning.
Först ska vi resa från Oregon till Tjeljabinsk i Ryssland.
Du tänker väl inte visa en sån där fånig röd linje?
Jo, minsann...
Vårt mål är Cholat Siachyl, som betyder De dödas berg.
På riktigt.
Det har fått det namnet på grund av alla dödsfall och försvinnanden.
Först letade vi reda på en ljudtekniker vid namn Denise Evers.
Hon var den enda som mötte de fysiska kraven.
- Många smala män pluggar ljudteknik. - Vad är det för fel på smala män?
Förlåt...
Sen hittade vi två guider.
Andy Thatcher, ordförande i Northwest Trail Association.
Jag har bestigit de flesta berg i USA, och jag har gått A.T.
- Vad då? - En led. Det tog hela sommaren.
- Så du fixar det här? - Ja.
- Okej, varför vill du göra det här? - Det är dags för en ny utmaning.
- Är du rädd? - Nej.
Vi ska återskapa en resa där nio personer dog.
Ja, men det var för 50 år sen. Om det var Snömannen är han död nu.
- Och vem är du? - Det här är JP Hauser.
- Är du redo för det här? - Såklart, han har vandrat i Himalaya.
- Är det sant? - Ja, jag tog semester.
- En lång semester. - Häftigt!
Heter du "Hauser", precis som byggnaden som vi står framför?
Precis... Jag måste till filosofilektionen nu, vi ses sen.
När teamet var bildat satte vi igång.
Vi studerade kartorna, köpte utrustning och förnödenheter, och tränade.
Vi var uppspelta och ville komma i väg.
- Jag hatar de här jävla snöskorna. - Men du ser cool ut i dem.
Det går bättre och bättre för er!
Nästan lika mycket som jag hatar honom...
Nu är det den 25 januari.
Dags att åka.
Sökandet fortsätter efter fem studenter som försvann förra månaden.
För tre dagar sen hittade man saker som tillhörde studenterna-
- bland annat tält och ryggsäckar.
Vår ryska kollega Ivan Kudrjavtsev från Nyhetskanalen 24 vet mer.
God afton, det här är Nyhetskanalen 24, med mig Ivan Kudrjavtsev.
Vi fortsätter att rapportera om den senaste tidens stora händelse.
De fem amerikanska dokumentär- filmarnas mystiska försvinnande.
Gruppen gick i Igor Djatlov-gruppens fotspår-
- den grupp som 1959 förgicks under mystiska omständigheter.
Experterna har flera teorier om försvinnandet.
Vädret kan vara farligt här.
Det kan bli minus 50 grader och blåsa väldigt kraftigt.
Vid toppen är vinden ostlig och längre ner är den västlig-
- så det är lätt att vandra i helt fel riktning.
Vi vet inte om gruppen var förberedd för norra Rysslands väderförhållanden.
Jag tror att de kom i kontakt med ett utomjordiskt rymdskepp.
De senaste åren har det skett intressanta saker i det här området.
Ju mer jag studerar det här, desto mer mystiskt blir det.
Det finns många oförklarliga mysterier som härrör från det här området.
Och det är förståeligt med tanke på att många där har sett ufon på himlen.
Än i dag får vi rapporter om fotavtryck från Snömannen.
Ett lokalt folk som kallas manser har sina egna teorier.
En byäldste minns oförklarliga höga ljud och eldklot-
- vid tiden för Djatlov-gruppens försvinnande.
Man tror att två världar kolliderar på den där platsen.
Att det är en plats där man kan röra sig mellan två olika världar.
Mellan vår värld och andevärlden.
Vi fortsätter att följa undersökningen om hur det här försvinnandet gick till.
Fem amerikanska vandrare har alltså mystiskt försvunnit-
- i samma område där gruppen som leddes av Igor Djatlov försvann 1959.
Tack Ivan!
Studenterna gick alltså i Igor Djatlov-gruppens olyckliga fotspår.
Den mest lovande ledtråden är en videokamera.
Allmänheten fick först inte tillgång till uppgifterna-
- men idag fick en grupp hackare tag på videon och la upp den på nätet.
Jag öppnade dörren och uppslukades av mörkret, som i min dröm.
Förlåt mig... Vi kommer aldrig att komma ut härifrån.
En månad tidigare
Nu har vi landat i Ryssland och ska resa till Uralbergen och staden Ivdel.
- Snygg tatuering! Har du en till? - Nej, den här gjorde ont nog.
- Har du några fler som du vill visa? - Glöm det! Berätta om telefonen.
Okej, den har ett GPS-system.
Även när telefonen inte har täckning kan den navigera överallt i världen.
Du vet att jag inte tog med nåt smörjmedel. Gör inte så här nu...
- Pratar du med kameran? - Jag pratar med Lucille.
- En del fäster sig vid sina kameror. - Lyssna inte på dem, sötnos.
- Tack så mycket. - Tack!
Spasibo!
Varför vill ni alla sätta på er varsin ryggsäck och vandra i en vecka?
Det är en prövning. Människan mot naturen.
Folk har klarat sig utomhus i tusentals år, och jag kan också göra det.
- Vilket självförtroende! - Det bör man ha om man ska komma hem.
Och du, JP?
Man lever bara en gång. Jag vill se och göra så mycket som möjligt.
Med den där ryggsäcken kan jag klara mig i flera år. Hur många kan säga det?
- Hoppas att vi inte behöver testa det. - Det vet man aldrig.
- Hälsa hem från Ivdel! - H EJ!
Vi ska intervjua en man som heter Piotr Karov.
Han var en del av Djatlov-gruppen, men blev sjuk och fick vända hem.
Efteråt fick han ett nervsammanbrott och han har bott på sjukhus sen dess.
- Nej! - Rör inte kameran!
Inte spela in!
- Ni måste gå nu! - Kom igen, kalla kriget är slut!
- Varför får vi inte intervjua Karov? - Han är död.
- Hur dog han? - Gå härifrån!
- Han var trevlig... - Kolla i fönstret, Holly!
Är det han? - Jag förstår inte!
- Såg ni? - Vad stod det?
Såg ni?
Jag tror att det var Karov i fönstret. Jag vill veta vad som stod på lappen.
Men eftersom vi inte får träffa honom ska vi nu försöka lifta till Vizjaj.
Jag vet inte om det var klokt att låta Jensen vara vårt sändebud.
Jag träffade några som sa att folk från Vizjaj håller till på en bar här nere.
- Vi kan kanske lifta med nån av dem. - Jag går gärna till en bar.
- Vi måste ha gått fel. - Nej, det ska ligga här.
- Där ser du! Jensen: 1, Andy: 0. - Du får kanske med dig en hynda hem.
- Vilket centrum! - Det går inte att köra på fyllan här.
- Vi borde ta en bild! - Ja, min kamera har en timer.
Bara om vi får göra gängtecken.
- Då kör vi. - Omelett.
Hej på er.
- Talar du engelska? - Javisst.
- Nåt att dricka? - Ja, tack.
Vi är unga, vi är utomlands, och vi skulle vilja ha nåt att dricka.
- Vart ska ni? - Till Vizjaj.
- Hur blir det med drickat? - Varför ska ni till Vizjaj?
Vi gör en dokumentär om olyckan vid Djatlov-passet.
Jaså? Då måste ni prova det här...
- Kolla på det där. - Vad är det?
- Kom till mig, supen! - Den som går ut med mig får förmåner.
- Undrar om vi får varsin cigg också? - De verkar inte lida brist på dem här.
Den omärkta fördömda flaskan...
- Känner ni lukten? - Ja, det stinker.
- Kanske inte så mycket... - Jodå, häll på bara.
- Okej, ska jag dela ut dem? - Vänta.
- Vad gör han nu? - Oj!
- Det här kan sluta illa. - Det känns som college igen.
- Här får du, Holly. - Kom till mig, supen.
- Skål för en lyckosam resa. - Nazdorovje!
Jag vet inget om Rysslands kultur eller kvinnor, men jag kan föra mig i en bar.
Skål!
- Herregud, det var starkt. - Är ni fjollor, eller?
- Vad är det? - Samogon.
- Det betyder hembränt. - Varför dricker vi det?
De drack samma sak innan de gav sig i väg.
- Vilka då? - Djatlov-gruppen drack samma sak.
- Sluta, det är inte roligt! - Det är väl inget dåligt tecken?
Vi tar en till omgång, tack!
- Ska ni göra en film? - Ja.
- Och ni vill åka till Vizjaj? - Ja, vet du hur vi kan komma dit?
- Jag kan köra er dit. - Är det sant?
- Ska vi åka i morgon? - Perfekt!
- Får vi plats allihopa? - Absolut.
Jag sa ju att det skulle fixa sig! - Ett glas till den här mannen, tack.
- Tack så mycket! - Varsågoda. Jag heter Sergej.
Det här var ju inte så farligt...
- Vem lät Jensen sköta transporten? - Vi har damerna i alla fall.
- Hur långt är det? - Ungefär 65 km.
Vi har åtminstone tillräckligt med potatis.
- Kom nu, Denise. - Mina ögonlock har frusit fast.
- Vad ska jag göra? - Sitt stilla.
- Då ska vi se... - Aj!
Bara ett till.
- Så där, känns det bättre? - Ja, tack.
Är det kallt utomhus? Det känns lite kallt.
Kom hit din jävel! Du kan inte hålla på så där.
- En tusing om du slickar på kofångaren. - Du får en dollar om du suger av JP.
- Sergej ska hälsa på sin faster. - Jaså, vad spännande?
Hon var en av de första på plats efter olyckan vid passet.
- Ja, vill ni tala med henne? - Ja, det vill jag!
- Då är jag med i filmen? - Absolut.
- Talar hon engelska? - Bättre än jag.
Kan du översätta en sak åt mig? - Ta kameran.
Kom så går vi till hans faster.
- Vad heter hon? - Alya. Hon var lärare.
- Vad är det där? - Lappen som Karov höll upp.
- Så där? - Ja.
Vad betyder det?
"Håll er borta."
Berätta...
Min bror Vallik, Sergejs far, hittade den första kroppen.
Jag minns fortfarande hans skrik när han vände på henne.
Fortsätt...
Strax därefter hittade vi de andra.
Ett spår... Ett spår av kroppar.
Vi hittade två kroppar som ledde till ett träd där de hade gjort upp eld.
Där hittade vi två till, och sen hittade vi fyra stycken i klyftan.
Vi blev mycket ledsna.
Men vi blev inte förvånade när vi förstod att ingen hade överlevt.
Allting var så märkligt.
Jag kände att alla var nervösa.
Jag blev också nervös.
Det var nåt som inte stämde.
Jag gick därifrån, jag ville bara komma därifrån.
Men då upptäckte jag två andra kroppar på nordsidan.
Det var nåt som inte stämde med dem, de såg ännu konstigare ut.
Och nånting låg bredvid dem i snön.
En maskin...
- Det var så konstigt... - Vi bryter där.
- Så ni hittade elva kroppar? - Ja.
Är du säker?
Jag vet vad jag såg, unga dam. Jag kommer aldrig att glömma det.
Men rapporten och fotona från platsen visar att det bara var nio kroppar.
Rapporten?
Tror du på det som alla säger eller tror du på dina egna ögon?
- Jag skjutsar er till leden. - Tack så mycket, Sergej!
Jag sa ju att det måste handla om utomjordingar.
Militären då? Du har sagt att de experimenterade där på den tiden.
- Nej, nu lutar det åt utomjordingar. - Okej, det är ju mycket troligare...
- Vad tror du om Jensens teori, Andy? - Den är dum.
Den starka, tysta typen...
- Jag tror inte att Andy stöder teorin. - Än sen då?
- Filma bergen nu i stället för mig. - Men du är mycket mer intressant, JP.
- Andy, Denise spanar in dig stenhårt. - Ja, sånt händer rätt ofta.
- Herregud... - Idiot.
- Är det lika fint som ni hoppades? - Ja, verkligen!
- JP, är du mållös, eller? - Vad menar du?
- Vi har nått Cholat Siachyl. - Ja, just det.
De dödas berg...
Herregud...
Som ni ser kan vädret slå om snabbt här.
Snöskon igen...
Vilken skitsko...
Jag skulle inte vilja dö här...
- Kom nu, Jensen! - Bara en bild till!
Visst är det häftigt?
Mr Hauser, berätta om hur man lagar mat i vildmarken.
Det ska vara enkelt och lättsmält.
Och därför...
Härmed presenterar jag... torkad chili. Den är utsökt.
Vet du att jag är vegetarian?
- Allvarligt? - Ja...
Tur att jag har makaroner med ost då.
- Vi behöver bara koka vatten. - Men du använder snö.
Ja, så länge vi kokar snön dör alla bakterier.
- Det luktar underbart! Du är kung, JP. - Du bör nog vänta lite...
...så att du inte bränner dig.
- Varför gav du mig det? - Dumbom...
- Jag känner ingen smak. - Men jag har en liten överraskning.
- Choklad? - Har du haft den hela tiden?
Jag kan sova överallt.
- Jag har en överraskning till Denise. - Vad då?
Jag gjorde den när jag högg ved.
- Tack... - Den är i naturlig storlek.
- Vad ska jag göra med den? - Jag kan visa om du vill.
- Hur många nätter har vi med dem? - Två.
Det ser gott ut.
- Hur smakar allas mat? - Bra.
- Vill du smaka? - Nej, tack.
Jensen, visa mig dina vackra ögon.
- Sexigt! - Är det?
Vad tycker du om din första filminspelning?
- Är det här en filminspelning? - Ja, av högsta kvalitet.
- Det känns kanon, hur går det själv? - Bra, jag kan vandra i sömnen.
Kom till mig, berget!
- Du kan ju leda expeditionen i morgon. - Nej, vi låter Andy leda.
- Ja, det är nog smart. - Jag gillar hans självförtroende.
- Är det allt som du gillar? - Jag hörde inte det där...
Du vill inte veta vad han sa.
- Visst är det vackert? - Vad?
Norrskenet.
Just det... Det är jättefint...
- Hur är det med tungan? - Bra.
Om du inte är intresserad av norrskenet står Denises tält därborta.
Tro det eller ej, jag fantiserar inte om Denise för tillfället.
Vad håller du på med då?
Veckan före olyckan rapporterade sex vittnen orange ljus på himlen.
- Utomjordingar! - Ja, det tror de flesta.
Den officiella förklaringen var "ovanliga atmosfäriska förhållanden".
- "Månljus genom molnen..." - Men du tror inte på det?
Hallå, ni borde få lite sömn! Om vi startar tidigt hinner vi fram i morgon.
- En stor dag... - Okej, jag kommer snart.
Vad var det? Det där ljudet?
Strunt samma...
- Upp med dig, Holly! Nån har varit här! - Det är bara Jensen som fånar sig.
- Nu filmar jag. - Jag gillar inte det här.
Om nån ville oss illa hade det hänt i går.
Jag vet att det är konstigt, men just därför måste vi filma det.
Okej...
Kan ni göra det där sen? Tack!
Tönt.
När vi vaknade i morse hittade vi fotavtryck runt tälten.
Kolla vad stort det där är. Och det andra är ännu större.
- De måste komma från två personer. - Personer?
- Det var inte snömannen. - Vad skulle det annars vara?
En björn eller en vit tiger.
- En vit tiger? - De är faktiskt utdöda!
Det blir värre. Om man vandrar här måste man ha kängor.
De måste vara försedda med spikar eller stora räfflor.
De som var här var barfota. Andy säger att tårna förfryser på tio minuter här.
- Vilket förklarar snömannen. - Det finns inga snömän!
Kameran rullar.
Inga avtryck leder till eller bort från tältet.
De kom från ingenstans, gick runt barfota och försvann sen.
- Kan snömannen flyga? - Kan vi gå nu?
- Andy, finns det tigrar här? - Nej, det gör det inte.
- Måste vi gå över berget? - Nej.
- Mår ni alla bra? - Vi mår bra.
- Det verkar inte så. - Ni driver ju med oss.
- Tror ni att vi driver med er? - Nej, vi tror att snömannen hälsade på.
- Hur skulle vi ha kunnat fejka det? - Går det inte att fejka fotavtryck?
- Amatör... - Han har rätt, Holly.
Det är okej att skoja lite, men här ute bör man inte skrämma upp nån.
Du vet ingenting.
Vi är alla lite spända, som ni förstår.
Hör du det där, Holly?!
Vi försöker lokalisera det konstiga ljudet.
Ingen av oss kan förklara vad det var. Och nu hittade vi de här.
Inga spår leder in eller ut, precis som vid campingplatsen. Det känns läskigt.
Kom hit, Holly! Fler fotavtryck!
- Vad är det? - En väderstation.
- Propellern på toppen mäter vindstyrka. - Inte nu längre.
- Vad gör du? - Se på fotavtrycken.
De som orsakade ljudet var här. Jag vill veta varför.
Vad ser du?
Vad i...
- Gick det bra? - Ja.
Vänta Holly... Var det en tunga?
- Ja, det såg ut som en tunga. - Vi borde sticka härifrån!
- Kan du bara... - Och fotavtrycken?!
Hon driver bara med oss för sin dumma films skull.
- Mår du bra? - Ja, jag är bara lite skärrad.
Det är du inte ensam om.
Jag har hört om ett bergspass i Kina där fåglar flyger in i bergväggar-
- och där folk och djur blir galna och dör.
De blir galna på grund av att vinden avger ett ljud på fyra megahertz.
- Tror du att? - Nej, det som vi hörde var inte vinden.
- Berätta vad du tänker på. - Jag har hört ljudet förut.
Herregud...
Jag fick en...
- Jag snedtände en gång i high school. - På LSD? Jag har aldrig tagit det.
Det var skoj i början. Det kändes som om alla hjärnceller aktiverades.
Men sen kändes det konstigt... Och plötsligt hörde jag dem.
De jagade mig och jag sprang.
Sen plockade polisen upp mig medan jag skrek om demoner.
Och nu här ute med dig hör jag ljudet igen.
När jag var liten brukade jag drömma om en plats.
Allting såg precis ut som här, bergen, snön, allting.
Det kändes som om jag drogs dit.
När jag kom dit stod jag framför en dörr.
Jag ville inte öppna den men jag måste, och sen uppslukades jag av mörkret.
Jag brukade vakna och gallskrika.
Mina föräldrar tog mig till psykologen och jag fick piller som inte hjälpte.
När jag såg programmet om forskarna föll allt på plats.
Jag såg att det var platsen som jag hade drömt om.
Det är därför som jag vet att vi kommer att lösa mysteriet med vad som hände.
Du är menad att vara här. Nu tycker väl du att jag är galen?
Vi har umgåtts för länge. Du ska ju vara vår Velma.
- Scooby-Doo? - Hunden?
Velma är den smarta med kort hår och glasögon. Strunt samma...
- Om ni inte vill campa här måste vi gå. - Jag vill inte campa här.
Det här berget är helt otroligt.
Har jag berättat hur mycket jag avskyr snöskorna?
- Vänta! - Kom igen, snigeln.
Vi är framme!
Tack gode Gud...
- Är du säker? - Jag har sett fotona så många gånger.
Det var här som det hände. Det här är Djatlov-passet.
- Kan du ge mig den andra? - Okej.
För 53 år sen slog nio personer upp sina tält här och gick till sängs.
Mellan kl. 21 och 23-
- drabbades de av det som myndigheterna kallade "en okänd kraft".
De rev sönder tältet och flydde ut i natten.
Det var minus 27 grader ute.
Du ser ut som den där tv-kocken, Andy.
- Vem då? - Den där bögen.
Skoj, Jensen...
Rustem Slobodin, 23 år, dog först.
Igor Djatlov, 23 år, gruppens ledare och den med mest erfarenhet.
Det var nog hans idé att springa till tälten.
Zinaida Kolmogorova, 22 år. Hon var bara ett år äldre än mig.
Hon var den som kom närmast campingplatsen innan hon dog.
Hon saknade tungan och en stor del av munhålan.
Ljudmila Dubinina, 21 år.
Nikolaj Thibeaux-Brignolles.
Aleksandr Zolotarjov. Aleksandr Kolevatov.
Dödsorsaken fastställdes vara nedkylning.
Men Rustems och Nikolajs skallar var krossade.
Och Ljudmila och Aleksandr Zolotarjov hade flera brutna revben.
Men ingen av kropparna visade tecken på strid och ingen hade yttre skador.
Någon eller något krossade två skallar och splittrade revben-
- utan att lämna några spår.
Aleksandrs kropp visade höga strålningsnivåer.
Hallå!
Var stötte han på så mycket strålning, och varför bara han?
Georgij Krivonisjtenko, 24 år. Jurij Dorosjenko, 21 år.
När de andra sprang tillbaka satt de tysta vid elden och frös ihjäl.
Vad är det, Andy? Vad är det som är fel?
GPS:en är paj. Tur att du kände igen platsen.
Tror du att det är mitt fel också?
- Har du gjort nåt med den? - Nej!
I så fall har hon pajat min klocka också.
Kolla. Det är en Suunto-kompass. Den har fungerat perfekt tills nu.
- Vi borde ge oss av. - Va? Vi kom precis hit.
Vi måste inte gå tillbaka än, men vi har varken GPS eller karta.
- Vad är det med kartan? - Vi borde inte vara framme än.
- Vad menar du? - Enligt kartan har vi gått 22 km i dag.
Vi borde inte ha kommit fram förrän vid midnatt.
Vi borde fortsätta tills kompassen fungerar. Det finns nåt magnetfält här.
- Ingen kommer att märka skillnaden. - Men filmsekvenserna då?
Vem bryr sig om det?! Vi borde ge oss iväg. Om vi börjar packa nu så...
Nej, jag vill inte stanna här heller, men vi kan inte vandra i mörkret.
Det gäller en natt. Folk har klarat sig i tusentals år utan klockor och GPS:er.
- Det var därför vi kom hit. - Okej, då lagar vi mat.
Jag sabbar dejten därborta. Jag börjar känna mig som tredje hjulet.
- Jag fattar inte vad hon ser i honom. - Den där hunken?
Det finns plats i tältet om du vill vara med.
Det finns plats för dig med. Du hittar säkert en fin kille som Andy nån dag.
- Vad gör du? - Inget...
Helvete... Tack så mycket.
Detta är varför du aldrig hittar nån.
Nej, jag träffar aldrig nån för alla tror att jag är ihop med dig.
Jag tänkte på vad skogsmullen sa om att det finns ett magnetfält här.
Tänk om det inte finns nåt?
Okej, berätta vad det där är.
Det här är en geigermätare. Den registrerar strålningsnivåer.
Som ni hör finns det strålning här.
Klippan innehåller kanske uran.
Nivåerna är inte skadliga men mycket högre än väntat.
- Källan ligger härborta nånstans. - Vi går dit och kollar.
- Hitåt... - Se upp var du går.
- Lucille gillar inte det här. - Vi har hittat nåt.
- Ser du att isen är tunnare där? - Ja... Vad betyder det?
Det ser ut som om nån har varit här de senaste dagarna.
- Var försiktig. - Okej.
Här uppe...
- Försiktigt, Holly. - Ja...
Det här är ingen klippa.
- Jävlar... Filmar du det här? - Jag filmar.
Var försiktig!
- Ser du? - Ja, fortsätt.
- Vad är det? - Vet inte.
- Ser du det där?! - Berätta vad du ser!
Det ser ut som en grotta eller nåt. Du måste sätta ned kameran och hjälpa mig.
Det finns en dörr! Sätt ned kameran.
Vi måste filma det här.
- Det är så märkligt... - Ja, det är en dörr mitt i berget!
Som man låser utifrån.
- Den är gjord för att stänga nåt inne. - Frågan är vad?
Holly, den ryska regeringen har byggt en stor dörr för att stänga in nåt.
Vad fan kom vi hit för, Jensen?!
Vill du inte veta om den "okända kraften" är en snöman, en utomjording-
- eller Sovjets svar på Stålmannen?
Jag vill veta vad som hände och svaren finns bakom dörren! Hjälp mig nu.
Vänta...
Den rör sig...
Den är redan öppen, men den har frusit fast.
Då måste vi bara smälta isen.
- Jag hämtar de andra. - Nej, nej!
Gör inte det. De är redan så nervösa.
De kommer att bli rädda och jag vill inte gå härifrån. Vi berättar i morgon.
Vi lämnar dörren så här och kommer tillbaka i morgon.
Hej på er!
- Ska vi lägga oss? - Visst.
- Godnatt. - Godnatt, Holly. - Godnatt.
Vad läser du?
"Slakthus 5."
- Gillar du inte Vonnegut? - Jo, jag tänkte på den i går.
- Imponerande! - Slå dig ner, professorn.
Jag ska bara sätta ner den här.
Det är omöjligt att bli varm när man hela tiden sitter på snö.
Jag har inte känt min rumpa sen Vizjaj.
- Vad visade geigermätaren? - Inget.
Det var väl bra? Men jag vet att du vill hitta nåt för filmen.
Det finns tid kvar för det.
- Ung kärlek... - Nej, det tror jag inte.
Han är en bra kille, men ingen bra pojkvän.
- Varför inte? De verkar gulliga ihop. - Ja, han gillar vandringsragg.
- Vandringsragg? - Ja...
Man tar med sig en tjej ut i vild- marken. Kylan gör att hon vill kramas.
- Vad romantiskt. - Men det är inte det värsta.
- Har han herpes? - Nej, inte vad jag vet.
- Du vet kameran i hans telefon? - Spelar han in?
Ja, som ett digitalt jack i sängstolpen.
- Stackars Denise! - Ja, det är kört för henne.
Så vilken raggningsmetod använder du?
Får jag presentera min vän, överste whisky.
Hej, överste.
John Patrick Hauser, försöker du få mig full?
Jag kan ju inte vänta på den "paradoxala avklädningen".
Gott!
- Hallå! - Hej.
- De är otroliga. - Det är bara ett vandringsragg.
- Vad? - Du har fortfarande chansen.
Jag vill nog inte ha hans "rester".
Du kan väl alltid mysa med Lucille?
Om det vore lagligt att gifta sig med en kamera skulle jag göra det.
Men det är inte lagligt, så vi arbetar bara tillsammans. För det mesta...
- Jag går och knyter mig. - Okej.
- Godnatt! - Sov gott.
- Förlåt för det där med fotavtrycken. - Ingen fara, jag hade trott samma sak.
Vi drog förhastade slutsatser. Jag är inte lika dum som han där i tältet.
Om du vill gottgöra mig kan du hitta nåt varmt som jag kan krama...
- Menar du allvar? - Ja.
Klockan är sex på morgonen och vi är inne på tredje dagen.
Det är dags att presentera Denise.
- Vad gör du? - Jag gör en liten film.
- Är du redo igen? - Är du förvånad?
- Jag är inte förvånad utan imponerad. - Är du?
- Nej... Stäng av den. - Kom igen, du har gjort det här förut.
- Andy! - Det blir vårt bästa minne.
Nej, det var ju middagen i Ivdel.
Vad fan var det?
- Hörde du det också? - Ja!
- Hallå? Hur är läget med alla? - Vad var det?
- Vad fan är det där? - Helvete...
- Kom nu, Denise! - Lavin!
Jag tar din packning. Kom nu!
Kom igen! Fortare!
Denise! Nej!!
Denise!
- Denise! - Denise!
- Hon är borta! - Nej, hon kan fortfarande vara vid liv.
Hon är borta! Hon är borta...
- Du lämnade henne! Du lämnade henne! - Dra åt helvete!
- Hon var väl bara ett vandringsragg?! - Sluta! Vi kan inte hjälpa henne nu!
- De dödade henne! - Det var en lavin!
- De skapade den här "olyckan"! - Din dåre, sånt händer inte på riktigt!
Hörde du inte explosionerna?! Var det exploderande bergsgetter, eller?
Du vet inte vad som hände!
Sluta! Jag har ansökt om tillstånd och delgett folk våra resplaner!
JP, de har hela tiden vetat var vi är. Jensen har rätt, de försöker döda oss!
Du med, Holly? Vilka då?!
Militären, fattar du väl?! Kalla kriget är tillbaka!
Kan ni hålla käften båda två?! Jag vill inte tro det, men Denise är borta!
Nu måste vi fokusera på att inte förlora nån mer.
- Vad ska vi göra, Andy? - Min förbandslåda...
- Säg vad vi ska göra. - Ni måste lägga benet rätt.
- Ta kameran, Jensen. - Försiktigt!
Förlåt, förlåt... Andy, jag måste skära sönder byxbenet.
- Okej, var försiktig bara. - Jag lovar.
Skit också... Jag måste hålla mig lugn. Det kommer att gå bra...
Okej, jag skär från det här hållet.
JP, snart kommer jag att behöva din hjälp.
Herregud!
- Det kommer att bli bra. - Hur illa är det?
Jag kan ta över. Det är inte så illa som du trodde.
Jensen, kan du hämta en träbit?
- Jag vill se! - Nej, det är inte så illa.
Det här kommer att göra lite ont.
Du måste lägga det rätt.
Okej, jag gör det på tre. Ta ett djupt andetag.
- Är du beredd? - Nej, men gör det ändå.
Okej... Ett...
- Det gick väl bra? - För dig kanske!
- Det gick bra. - Är kameran på? Stäng av den!
- Den funkar inte här. - Jag har betalat för att den ska funka.
- Vi måste skjuta upp en lysraket. - Och om de ser den?
- Ingen gjorde det här mot oss! - Tänk om Jensen har rätt, JP?
Andy riskerade livet för att rädda raketerna. Signalen kan ses i Vizjaj.
- Måste du filma? - Jag vill dokumentera vad som händer.
Jag vill inte att vi blir ett nytt Djatlov-mysterium.
- Ska vi inte söka skydd först? - Vi kan nog inte flytta Andy.
Vad var det för blick? Vad fan har ni kokat ihop tillsammans?
Vi hittade nåt när vi gick runt med geigermätaren.
- Vad hittade ni? - En dörr...
Va? Har vi suttit här och frusit när det finns en jävla bunker här?!
Vi kunde inte öppna dörren och det fanns mycket strålning där.
- Hur mycket? - Inte så att det var farligt, men...
Du är otrolig...
- Fejkade du fotavtrycken?! - Nej, det gjorde jag inte.
- Jag tror dig inte. - Okej, tro mig inte då.
Okej...
Om nån startade lavinen finns svaren bakom dörren.
Om vi skickar upp en raket så kommer nån hit, och då kan de inte döda oss.
Vad?
Orange ljus på himlen.
Jag är så ledsen, JP.
Jag borde ha berättat, men ni var så irriterade på kompassen och kartan.
Jag ville inte att nåt av det här skulle hända.
Du följde en plan som dödade nio andra personer. Vad trodde du skulle hända?
Jag vet inte...
Jag har...
Jag har alltid dragits hit, men jag kan inte förklara varför.
Jag ville inte att det här skulle hända.
- Tror du att nån såg lysraketen? - Jag vet inte...
Men snart kommer jag att strunta i strålningen och bryta upp dörren.
Okej... Vi kan välja mellan blåbärs- pannkakor och makaroner med ost.
Det måste bli pannkakor till frukost.
- Jensen? - Ja, vad vill du?
Jag är så ledsen för Denise. Du kan tro vad du vill, men jag är ledsen.
Jag med...
Det var som fan, nån kommer därborta!
Hjälp! Vi behöver hjälp!
- Vi såg lysraketen! Är ni oskadda? - Vår vän här är skadad.
Han ljuger, de har inga ryggsäckar. Hur kom de hit så fort?
Det var dem som utlöste sprängladdningarna!
- Vi kan inte lämna dig här, Andy! - Spring härifrån!
- Vi tar med dig. - Jag kan inte följa med!
Aj! Jag kan inte röra mig. Ni måste ge er av utan mig.
Dörren, Jensen. - Du kommer efter, JP.
Ge mig signalpistolen.
Skynda på!
- Vi måste sticka nu! - Jag tänker inte lämna dig här.
Vi skickar efter hjälp.
De skjuter på oss!
- Herregud! - Kom nu, JP!
Skynda dig, Holly.
Upp med dig!
- Öppna dörren! - Den är fastfrusen.
Skynda er!
Öppna och ta er in!
Holly! Stäng den jävla dörren!
- Lås den! - Det går inte, hjälp mig hålla emot!
De låste den...
- Hur är det, JP? - Jag blöder.
- Det kommer att bli bra. - Jag tappade kameran.
Jag hittade den. Herregud...
- Vad ser du? - Jag ser en tunnel. Vi är i en tunnel.
- Vad ser du? - En form av strömbrytare.
- Slå på strömmen! - Okej...
- Det fungerade. - Vi måste barrikadera dörren.
- Varför då? - De kan komma in när de vill.
De kommer inte in hit.
Har du sett dig omkring? Ingen kommer att rädda oss, vi får klara oss själva.
De vet att vi kommer att dö av uttorkning inom några dagar.
- Så de kommer inte tillbaka, tror du? - Nej, vi måste hitta en väg ut.
- Kan du gå? - Ja.
Försiktigt.
Vi går rakt fram. - Håll dig nära mig, Jensen.
Gå långsamt.
- Gå tillbaka! - Helvete, vi måste ta en annan tunnel!
- Vad? - Jag kände nåt...
- Nånting är här, Jensen! - Nej, ingen annan är här.
Helvete!
- Vilket håll? - Till vänster.
- Ljuset är tänt här. - Håll dig i närheten.
Gå inte för långt framför mig.
Fortsätt.
Herregud...
- Vad är det här? - Ett labb, tror jag.
Det var ett labb.
- Vad hände här? - Vem vet?
Vänta... Använd den här.
Det här gör ont.
Förlåt...
Vila här ett tag.
- Jag har hittat en öppning. - Var försiktig.
Kolla på det här...
Kom hit och kolla, Holly!
- Vad är det? - En loggbok.
- Jag kan det här ordet. - Gör du?
- Jag har sett det flera gånger. - Vad betyder det?
- "Dödad i strid." - Såklart...
- Förstår du nåt mer? - Bara datumen.
1945...
1959... Året då Djatlov-gruppen dödades.
Sen står inget mer.
- Det är bara ett skepp. - Det är Eldridge...
USS Eldridge från Philadelphiaexperimentet.
- Vad för experiment? - Har du just kommit från månen, eller?
1943 utförde USA:s regering experiment ombord på skeppet.
- Vad för experiment? - Teleportering.
Det gick rykten om att några personer hade smält samman med skeppet.
De här bilderna är superhemliga. Nån kan ha dödats för dem.
- Herregud... - Vi måste härifrån.
- Kan du röra dig, JP? - Nej.
- Jag tänker inte lämna dig här! - Hitta en väg ut.
Okej, men jag kommer tillbaka sen och drar ut dig om så behövs.
Herregud!
Det är en naturlig grotta.
De vidgade den nog bara lite.
- Är du grottforskare, eller? Kolla här. - Det är ett litet kärnkraftsverk.
Aleksandr måste ha fått i sig strålningen här.
Det måste finnas en väg ut.
Var försiktig.
Herregud...
Han är död.
- Den fungerar. - Ge mig den.
Jag sa ju att nån var här nyligen.
- Vem är han? - Nån militär.
Varför är han här?
Om man är villig att döda fem amerikaner för att bevara en hemlighet-
- så skickar man nog ut nån för att kontrollera hemligheten.
- Vad gör du? - Jag kollar bara en sak.
- Kommer du ihåg väderstationen? - Var det hans tunga?
Hur hamnade den där?
- Han måste ha släppt ut nåt. - Och därför var dörren öppen.
De experimenterade kanske på dem. Du sa att man höll på med sånt då.
Herregud... Kolla på kulhålen.
Det här var inte ett labb, det var en avrättningskammare.
Vad är det där?
Det ser ut som en av soldaterna från boken.
- Jag förstår inte... Jensen? - De här sakerna... ser konstiga ut.
Det var kanske de som slapp ut.
Vad fan var det?
Vänta! Den där dörren var inte öppen förut.
- Vad är det för ljud? - Försiktigt...
Vad var det? - JP?
Herregud...
Nånting är här, Jensen.
- Nej... - Herregud...
- Är det blod? - Vi måste ut härifrån.
- Vad är det? - En lampa kanske.
Nej, det som ligger under den.
Det är en likadan kamera som den jag har. Kolla vad som är inspelat.
Inte spela in!
- Ni måste gå nu! - Kom igen, kalla kriget är slut!
Spola framåt!
- Stanna! - Kolla vad som är inspelat.
Inte spela in!
Helvete!
- Det är omöjligt... - Nej...
Under Philadelphiaexperimentet teleporterades skeppet till Norfolk.
Och?!
Det dök upp i Norfolk tio minuter innan det försvann från Philadelphia.
Genom en tidsmaskin?
Jag menar bara att varken våra eller deras bästa forskare-
- hade en aning om vilka krafter som de utmanade.
Holly, alla experiment upphörde.
De besättningsmedlemmar som överlevde blev galna.
En del av dem förändrades, de muterade...
Experimenten borde aldrig ha gjorts.
JP!
Skynda dig, Jensen!
JP?
Jensen?
Jensen!
Kom hit!
- Vart tog de vägen? - De försökte döda mig.
Skärp till dig nu!
JP?
De är uppe vid taket!
Herregud, herregud!
Se upp!
- Vart tog den vägen? - Jag vet inte, hämta JP.
Jensen!
- Jag lockar bort henne från dörren! - Okej!
- Spring! - Skynda dig!
- Hitåt! - Jag är bakom dig, spring!
Hitåt, Jensen!
Holly, Holly!
- Varför lät de oss komma undan? - Vet inte. Varför dödade de oss inte?
- Vad fan är det? - Det ser ut som ett enormt fossil.
- Vad gör de? - De väntar på oss.
- Jag lovade att hämta JP! - Nej, vi kan inte gå tillbaka.
Om vi öppnar dörren är vi rökta. Vi är fångade här.
De ville att vi skulle komma in hit.
- Såg du det där? - Ja...
Gör det igen.
- Spelar du in? - Ja.
- Jag vet vad det är. - Vad?
Teleportering. Varelserna försvinner ju helt plötsligt.
De kan teleportera sig. Men inte genom dörrarna här nere.
Det är därför som de låses utifrån.
Det måste finnas ett samband mellan dem och den här platsen.
- De kom ut genom den här. - Ja...
Som ett stort maskhål...
En transportör...
- Hur kom den hit? - Jag vet inte.
Lokalbefolkningen... Alya sa att de har levt här i tusentals år.
De måste ha målat de här målningarna.
- Skulle de ha byggt en teleportör? - Kanske.
Eller så hittade de bara den här maskinen. Den är kanske utomjordisk.
De försökte kanske göra ett vapen av den. Det finns kanske fler maskiner.
Det skulle i sånt fall förklara flera olösta mysterier.
Eldridge, malmannen i Point Pleasant och en massa andra saker.
Lampan dog...
- Jag ser inget. - Ta min hand och gå försiktigt.
Nu närmar vi oss dörren. Känn efter med händerna och sätt dig ner.
- Det hände... - Vad?
Jag öppnade dörren och uppslukades av mörkret, som i min dröm.
Förlåt mig... Vi kommer aldrig att komma ut härifrån. Förlåt...
- Är kameran på? Jag ser ljuset. - Ja...
Varför?
- Jag har en idé. - Inget som tar död på batteriet bara.
Porten...
Vill du skapa hål i rumtiden och utplåna våra ynkliga små hjärnor?
Ja, det är planen. Så här är det...
Den har inga kontroller eller knappar.
Det betyder att den antingen leder till en specifik plats eller vartsomhelst.
- Vartsomhelst? - Det är vad jag tror.
Men om man föreställer sig en tydlig plats och koncentrerar sig på den...
Om vi koncentrerar oss på den särskilda platsen kommer vi kanske dit.
- Tror du att det kan vara så lätt? - Ja.
Och vi kommer inte att smälta samman med berget eller så?
Vet inte. Jag hoppas inte det.
Vi kommer att dö, Jensen.
Vi försöker antingen med det här... eller går ut till dem.
Okej... Hur ska vi göra?
Jag gissar mest nu.
Men jag tror att vi ska tänka på en plats som vi har tydligt i minnet.
Nånstans i närheten, en plats som vi kan föreställa oss.
Utanför berget.
- På andra sidan dörren? - Ja, det kommer vi ihåg bäst.
Och nu när dörren är låst borde den skydda oss från de där sakerna.
- Okej. - Okej...
Jag är rädd.
Allting är bra. Alla måste göra det som de måste.
- Vad kommer det från? - "Slakthus 5."
Jag har inte läst den.
Släpp inte.
- Vallik! - Jag trodde att vi hade hittat alla.
- Backa! - Vi ville bara hjälpa till!
Ingen fara. Militären sätter det här området i karantän-
- tills vi har fastställt vad som hände.
Var snälla och återvänd till staden med de andra.
Vad gör ni? Hur kan ni ta reda på vad som hände om ni flyttar på alla?
- Kom nu, Alya! - Vi har allt under kontroll.
Ni vet inte ens vilka de är!
Till vänster.
Manöver!
- Vad gör du? - Lägger dem hos de andra.
Nej, dr Miktenko vill undersöka dem. Håll dem åtskilda från de andra.
- Varför då? De var ju med de andra. - Öka takten!
Kolla på kläderna. Jag har aldrig sett nåt liknande.
Flytta dem nu, med en gång!
Häng upp honom här.
- Vilka är de? - De var nog med Djatlov.
- De borde aldrig ha kommit hit. - Stäng dörren så vi kan dra härifrån!
Jag avskyr det här stället. Det ger mig rysningar.
2013 kan fortfarande ingen förklara vad som hände med Djatlov-gruppen.
Men vissa tror att svaren finns där och att de väntar på att upptäckas.
Översättning: Johannes Vivers www.undertext.com