Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 06.10.2013
Tämänkin tekstityksen tarjoaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG
Suomennos: wonka, jazzzombie, Irkkaa, Pingu, juzkaaz, -
juuh okei, Warheart, KniL ja Mr.Mystery
Oikoluku: Mr.Mystery
TAPAUKSEN FAKTOJA:
HELMIKUUSSA 1959 YHDEKSÄN VENÄLÄISTÄ LÄHTI VAELTAMAAN URALIN VUORISTOON
KAKSI VIIKKOA MYÖHEMMIN HEIDÄT LÖYDETTIIN KUOLLEINA
TAPAUS TUNNETAAN "DJATLOVIN SOLAN ONNETTOMUUTENA".
- Kamera käy. - Nimeni on Holly King.
Opiskelen psykologiaa Oregonin yliopistossa.
Vuonna 2008 näin uutisen 30 tiedemiehestä, -
jotka kokoontuivat syrjäisessä paikassa Ural-vuorilla Venäjällä.
He yrittivät ratkaista mysteeriä, joka on vaivannut maailmaa melkein 50 vuotta.
Se tunnetaan "Djatlovin solan onnettomuutena" -
vuonna 1959 toimineen retkikunnan johtajan, Igor Djatlovin, mukaan.
He epäonnistuivat, mutta tarina alkoi kiinnostaa minua.
Kun luokkamme sai kyseisen tapauksen projektiksi, en ollut uskoa sitä.
Kerroin asiasta elokuva-alaa opikelevalle ystävälleni Jensonille.
Hän halusi tehdä siitä elokuvan.
Haimme apurahaa -
ja saimme sen.
Kertokaa, mitä tapahtui.
Kuulin tapauksesta ensimmäisen kerran, -
kun venäläinen kirjailija, Yuri Yarovoi, julkaisi siitä fiktiivisen kirjan.
Hänet luonnollisesti tapettiin.
KIRJAILIJA YURI YAROVOI KUOLI ONNETTOMUUDESSA 28. TAMMIKUUTA 1980
Vaikka tarina olikin fiktiivinen, kenenkään ei haluttu puhuvan Djatlovista.
Aloin käyttää tapausta psykologian kurssin harjoituksina, -
koska tiedämme Djatlovin solan onnettomuudesta niin paljon, -
ja silti koko asia pysyy hämärän peitossa.
Millaisiin selityksiin yleensä päädytään?
Yleisin tieteellinen selitys on -
tila nimeltä "hypoterminen dementia".
Hypoterminen dementia. Se on todellakin yleisin selitys.
Suosikkini on kuitenkin -
- "paradoksaalinen riisuutuminen". - Sitä oikeasti tapahtuu hypotermiassa.
He menevät sekaisin, luulevat olevansa kuumissaan ja alkavat riisua.
Kaikki yhdeksän olivat kokeneita vaeltajia.
Väitätkö heidän kaikkien saaneet vakavan hypotermian -
- samaan aikaan samana yönä? - Ehkä.
He olivat olleet siellä jo kolme päivää. Miksi juuri silloin?
Lumivyöry on toinen yleinen vastaus.
- Tuo on vielä typerämpi teoria. - Miksi?
Jos he kuulivat lumivyöryn, miksi he olivat kolme tuntia poissa leiristä ilman kenkiä?
Vastauksia on kuitenkin useita.
- Niissä heijastuvat oppilaideni pelot. - Venäjän armeija?
Odotan oppilaiden päätyvän muuhunkin kuin uskottavaan selitykseen.
Haluan heidän asettuvan niiden vaeltajien asemaan, -
jotta he ymmärtäisivät, miksi uhrit toimivat sillä tavoin.
- Sellaista vastausta haen. - Saammekohan totuuden selville?
- Vaikka he eivät sitä koskaan löydäkään. - Mitä tarkoitatte?
Totuutta ei ole.
Ensimmäinen etappimme on Oregonin Eugenesta Venäjän Tšeljabinskiin.
Ethän vain näytä reittiämme sellaisella typerällä punaisella katkoviivalla?
Väärin!
Lopullinen päämäärämme on Holat-Sjahl, -
joka on suoraan käännettynä "Kuolleiden vuori".
Ihan tosi.
Nimi on peräisin Mansi-heimolta lukuisten salaperäisten kuolemantapausten -
sekä katoamisten johdosta aikojen saatossa.
Löysimme ääniteknikoksemme Denise Eversin.
Hän oli kampuksen ainoa ääniteknikko, joka täytti fyysiset vaatimukset.
Äänipuolella on paljon hinteliä tyyppejä.
Mikä hintelissä tyypeissä on vikana?
Anteeksi. Minun vikani.
Löysimme vielä kaksi taitavaa opasta.
Olen Andy Thatcher, Luoteis-Amerikan retkeily-yhdistyksen puheenjohtaja.
Olen kiivennyt jokaiselle USA:n vuorelle sekä vaeltanut AV:n.
Appalakki-vaelluksen.
Se kulkee Mainesta Georgiaan. Vaellus kesti koko kesän.
- Uskot siis selviytyväsi tästä. - Uskon.
Miksi haluat osallistua tähän?
Olen kiivennyt kaikille USA:n vuorille. Kaipaan uusia haasteita.
- Pelottaako sinua? - Ei.
Teemme vain uudelleen matkan, jossa kuoli yhdeksän ihmistä.
Joskus 50 vuotta sitten. Vaikka se olisi ollut itse lumimies...
- Jeti! - Se on nyt jo kuollut.
- Kuka sinä olitkaan? - Hän on JP Hauser.
- JP. - Arveletko olevasi valmis tähän?
- Hän vaelsi vuoden Himalajalla. - Ihanko totta?
- Otin hieman lomaa. - Paljon lomaa.
Siis sitä sukuako, jonka mukaan Hauser Hall on nimetty?
- Olemme sen rakennuksen edessä. - Juuri sitä.
Siitä muistinkin, että on mentävä filosofian luennolle. Nähdään myöhemmin.
Kun ryhmä oli koottu, oli aika ryhtyä töihin.
Tutkimme karttoja, keräsimme varusteita ja muonaa.
Sitten harjoittelimme paikallisilla vuorilla.
Odotimme kaikki lähtöä innolla.
- Vihaan näitä lumikenkiä. - Näytät hyvältä niissä, Jenson.
Alatte jo oppia.
Melkein yhtä paljon kuin vihaan häntä.
Hitto.
Tänään tammikuun 25. päivänä on aika lähteä.
Viime kuussa kadonneiden viiden Oregonin yliopisto-opiskelijan -
etsinnät jatkuvat Uralin vuoristossa.
Kolme päivää sitten etsijät löysivät opiskelijoiden tavaroita:
telttoja, reppuja ja muita tarvikkeita.
Venäjän kirjeenvaihtajamme Ivan Kudryavtsev kertoo enemmän.
Iltapäivää. Olen Ivan Kudryavtsev ja katsotte kanavan 24 uutisia.
Seuraamme kansainvälisen huomion saanutta tapausta, -
joka on yhä pääuutinen Venäjällä.
Joukko yhdysvaltalaisia dokumetaristeja on kadonnut salaperäisesti Pohjois-Uralilla.
Viisi amerikkalaista seurasi Igor Djatlovin retkikunnan askeleita.
Kaikki retkikunnan yhdeksän jäsentä kuolivat salaperäisesti alueella vuonna 1959.
Asiantuntijat esittävät monia vaihtoehtoja katoamisten syyksi.
Kovat sääolot. Pakkasta voi olla jopa 50 astetta ja tuulee.
Tuuli voi vaihtaa suuntaa hetkessä.
Huipulla tuuli käy idästä ja matalammalla lännestä.
Vuorella saattaa helposti eksyä kävellen ympyrää.
Emme tiedä, kuinka hyvin ryhmä oli valmistautunut Pohjois-Venäjän sääoloihin.
Todennäköisintä on mielestäni, että he kohtasivat avaruusaluksen.
Alueella on tapahtunut monia kiinnostavia tapahtumia viime vuosina.
Mitä enemmän tutkin asiaa, sitä merkillisempiä merkkejä löydän.
Jopa mystisiä merkkejä.
Alueen selittämättömät mysteerit tukevat kaikkia teorioita. Jopa mystisiä teorioita.
Se on ymmärrettävää, koska katoamisen aikaan -
havaittiin tuntemattomia esineitä taivaalla.
Nykyäänkin alueelta ilmoitetaan usein jetin jalanjäljistä.
Paikallisella Mansi-heimolla on myös oma teoriansa.
Heimon vanhimmat muistavat Djatlovin retkikunnan kadotessa -
vuorilla havaittuja outoja ääniä ja tulipalloja.
Paikan on uskottu olevan kahden maailman kohtauspaikka, -
missä pystyy astumaan tästä maailmasta toiseen.
Henkimaailmaan.
Jatkamme Pohjois-Uralin katoamistapauksen seuraamista.
Viisi yhdysvaltalaista vaeltajaa katosi salaperäisesti alueella, -
jossa Djatlovin retkikunta kuoli vuonna 1959.
Kiitos, Ivan. Opiskelijat tekivät dokumenttia -
Igor Djatlovin ja kahdeksan muun patikoijan -
matkasta 50 vuotta sitten.
Lupaavin johtolanka oli opiskelijoiden kuvausvälineistö.
Asiantuntijat tutkivat aineiston julkaisematta sitä julkisuuteen.
Tänään hakkeriryhmä nimeltä Conspiraleaks -
sai materiaalin haltuunsa ja julkaisi sen nettisivuillaan.
Avasin oven ja pimeys nieli minut, kuten unessanikin tapahtui.
Se oli vain uni.
Emme pääse täältä koskaan pois.
KUUKAUTTA AIKAISEMMIN
Saavuimme Venäjälle. Seuraavaksi matkustamme Tšeljabinskin kautta Ural-vuorille -
- kaupunkiin nimeltä Ivdel. - Kiva tatuointi.
- Onko toinenkin siipi? - Vain yksi, jonka ottaminen sattui pirusti.
Varmasti. Onko muita, jotka haluat näyttää kameralle?
Ehkä unissasi, pervo. Kerro puhelimesta.
Siinä on kaiken kattava GPS. Kun puhelimessa ei ole kenttää, -
GPS toimii silti kaikkialla.
Siistiä.
Et saa tästä tarpeeksesi. Tiedät, etten ottanut nestettä mukaan.
- Pidät tästä. - Puhutko kamerallesi?
- Puhun Lucillelle. - Puhut sille kuin tytölle.
Kuvaajat kiintyvät kovin kameroihinsa.
Älä välitä. He ovat vain kateellisia.
- Kiitos. - Todella kiintyneitä.
Mistä johtuu, että te pojat haluatte heittää repun selkään -
ja viettää viikon tuolla jossain?
Se on sellainen koe. Mies vastaan luonnonvoimat.
Ihmiset ovat selviytyneet tuhansia vuosia ilman tällaisia tavaroita.
Aivan takuulla selviän minäkin.
- Oletpa tosiaan varma itsestäsi. - Ei sieltä muuten selviä takaisin.
Entä sinä, JP?
Ajattelin, että elämme vain kerran.
Haluan kokea ja nähdä niin paljon kuin mahdollista.
Tuossa repussa on kuukausiksi kaikki tarvitsemani.
Ehkä vuosiksi.
- Moniko voi sanoa samaa? - Toivottavasti meillä ei mene niin kauan.
Sitähän ei koskaan tiedä.
Ivdel-tervehdys!
Vietämme yhden yön Ivdelissä, jotta voimme haastatella Pjotr Karov -nimistä miestä.
Hän oli Djatlovin ryhmän kymmenes jäsen. Hän sairastui ja kääntyi takaisin.
Pian sen jälkeen hän romahti henkisesti ja on ollut mielisairaalassa siitä asti.
Älkää koskeko kameraan.
- Ei kuvata täällä! - Voisitteko sanoa tuon kameralle?
- Menkää pois! - Kylmä sota on ohi. Olemme ystäviä.
- Miksi emme saa haastatella Pjotr Karovia? - Hän on kuollut. Menkää.
- Miten hän kuoli? - Menkää!
Olipa ystävällinen.
- Holly, katso yläikkunaan! - Mitä?
Onko tuo hän?
En ymmärrä!
- Näittekö tuon? - Oliko tuo meille? Mitä siinä luki?
- Näittekö te tuon? - Mitä helvettiä?
Tiedän kuulostavani Jensonilta, mutta se ikkunassa ollut taisi olla Pjotr Karov, -
ja haluaisin todella tietää, mitä siinä lapussa luki.
Koska emme saa nähdä häntä eivätkä junat kulje täällä, -
koetamme saada kyydin kaupunkiin nimeltä Vižai, josta vaelluksemme alkaa.
Oli huono ajatus lähettää Jenson edustamaan Yhdysvaltoja.
Se kaveri saattaa aloittaa toisen kylmän sodan.
Meitä kehotettiin käymään eräässä paikallisbaarissa, -
koska sieltä saattaisimme saada pummattua kyydin. Kuulostaa hyvältä.
- Mennään. - Baari kuulostaa houkuttelevalta.
- Veit meidät väärään suuntaan. - En vienyt. Tänne meidät neuvottiin.
Nyt alkaa lyyti kirjoittaa! Jenson yksi, Andy nolla!
Koiria ei näköjään saa viedä sisälle. Taidat jäädä ilman tänään.
Holly, tiedätkö miksi Venäjällä ei ole rattijuoppoja?
- Otetaan valokuva! - Kamerassani on ajastin.
Vedetään kunnon ilmeellä.
- Yksi, kaksi, kolme - Muikku!
- Mitä... - Anna mennä.
- Puhutteko englantia? - Totta kai.
- Otatteko juotavaa? - Otamme, kiitos.
- Tulimme etsimään kyytiä, Jenson. - Olemme nuoria ja kauniita ulkomaalaisia -
- ja haluaisimme ryypyn. - Minne olette matkalla?
Vižaihin.
- Miten olisi se ryyppy? - Vižaihinko?
Miksi?
Teemme dokumenttia Djatlovin solan onnettomuudesta.
Sitten teidän täytyy kokeilla tätä.
Mitä siinä on?
- Tulehan tänne sieltä, paukku. - Olette minun seurassani.
Siksi saatte erikoiskohtelua.
- Saisinko tupakan sen kanssa? - Sinähän alat hassutella.
- Merkitsemätön tuomion pullo. - Mahtava pullo.
- Haistatteko sen? - Voi luoja!
- Ei aivan noin täyteen. - Täytä piripintaan.
Onpa iso paukku.
Käydään hommiin. Ojennanko ne... - Odota!
Mitähän vielä?
Luoja sentään. Tästä tulee sotkuista.
- Karkelot alkakoon. - Maistakaa, olkaa hyvät.
- Kiitos. - Tulehan isin luo, paukku.
- Retkenne onnistumiselle. - Kiitos.
- Mitä? - En ehkä tiedä mitään muuta Venäjästä, -
mutta olen kyllä opetellut paikalliset baaritavat.
Kippis.
- Olipa aikamoista ainetta. - Nössöjäkö te olette?
- Mitä tuo on? - Samagonia.
- Venäläistä pontikkaa. - Miksi sitä tarjoiltiin meille?
- He joivat täällä tällaiset ennen lähtöään. - Ketkä joivat?
Djatlov! He joivat tällaiset ennen lähtöään.
Lopeta. Tuo ei ole hauskaa.
- Eihän tämä ole mikään huono enne? - Pelkkä sattuma.
Otetaan toinen kierros, ystäväni! Lasit riviin.
- Tehän olette tekemässä elokuvaa? - Aivan.
- Oletteko menossa Vižaihin? - Tiedättekö, miten pääsemme sinne?
Minä vien teidät.
- Niinkö? - Lähdemme huomenna.
- Hienoa. Voitko viedä meidät kaikki? - Käy mainiosti.
Sanoinhan, että tämä onnistuu. Saisimmeko tälle miehelle ryypyn?
- Kiitos todella paljon. - Ei kestä kiittää. Olen Sergei.
Ei tämä ole hassumpi kyyti.
Kenen ajatus oli panna Jenson huolehtimaan kyydistä?
- Meillä sentään on naiset. - Älkää unta nähkö.
- Miten pitkä matka sinne on? - Noin 65 kilometriä.
- Hienoa. - Onneksi meillä on perunoita jyrsittäväksi.
- Tulehan, Denise. - Kaverit?
Silmäluomeni ovat jäätyneet kiinni.
- Tämä ei ole hauskaa! Mitä minä teen? - Älä liiku.
Ole varovainen, Andy.
- Pysy paikallasi. - Hemmetti!
Toinen vielä.
- Valmista tuli. Oletko kunnossa? - Olen. Kiitos.
Onko täällä kylmä? Tuntuu hieman... Sinulla on tuossa...
- Tuntuu hieman kylmältä... - Nyt painitaan!
Älä. Tuo ei ole hauskaa.
- Saat tonnin, jos nuolet tuota puskuria. - Saat dollarin, jos otat JP:ltä poskeen.
Älkää viitsikö.
- Sergei tuli tänne tapaamaan tätiään. - Onpa mielenkiintoista.
Hänen tätinsä oli kuulemma mukana ensimmäisessä Djatlovin pelastuspartiossa.
Aivan. Voin kysyä, voisiko hänen kanssaan jutella. Jos haluatte.
Ehdottomasti haluan.
- Pääsisinkö minä elokuvaan? - Ehdottomasti. Puhuuko hän englantia?
- Paremmin kuin minä. - Voisitko kääntää minulle jotain?
- Ota kamera. - Selvä.
Mennään sisälle tapaamaan hänen tätiään.
- Mikä hänen nimensä on? - Alya. Hän oli opettaja.
- Mikä tuo on? - Lappu, jota Pjotr näytti.
- Oliko se näin? - Taisi olla.
Mitä se tarkoittaa?
"Pysykää poissa."
Kertokaa, mitä tapahtui.
Veljeni Vallik, Sergein isä, löysi ensimmäisen ruumiin.
Muistan vieläkin, miten hän kirkui -
kääntäessään ruumiin ympäri.
Jatkakaa.
Muiden löytymiseen ei mennyt kauaa.
Ruumiista muodostui reitti.
Löysimme kaksi.
Naiselta johti jäljet suurelle puulle, jonka luo he olivat tehneet nuotion.
Löysimme sieltä kaksi -
ja rotkosta vielä neljä.
Olimme todella surullisia, -
mutta emme yllättyneitä.
Sitten huomasimme, -
että kukaan ei ollut jäänyt henkiin.
Näky oli niin kummallinen, -
että huomasin ihmisten käyvän levottomiksi.
Minäkin tunsin sen.
Siinä paikassa oli jotain vialla.
Kävelin poispäin, koska halusin vain päästä siitä eroon.
Silloin löysin vielä kaksi ruumista -
pohjoispuolelta.
Heissä oli jotain vialla.
Enemmän kuin niissä muissa.
Jotain oli myös lumessa niiden lähellä.
Jokin laite.
- Omituista. - Suokaa anteeksi.
Pannaan poikki hetkeksi.
- Löysitte siis 11 ruumista. - Aivan.
Oletteko varma?
Tiedän mitä näin, nuori neiti.
En unohda sitä koskaan.
Raportit ja kuvat tapahtumapaikalta -
- kertovat heitä olleen vain yhdeksän. - Vai raportit.
Uskotko sitä, mitä sinun käsketään uskoa, -
vai uskotko omia silmiäsi?
- Vien teidät reitin alkuun. - Emme voi kiittää sinua kylliksi, Sergei.
- Minähän sanoin. - Sanoit mitä?
Avaruusolioita. Mitä muutakaan tämä voi olla?
Entä armeija? Sanoit heidän tehneen kokeita niihin aikoihin.
- Olen siirtymässä avaruusolioiden kannalle. - Sehän käykin enemmän järkeen.
Mitä mieltä sinä olet Jensonin avaruusolioteoriasta, Andy?
- Typerä. - Hänkö on se vahva ja hiljainen tyyppi?
Andy ei taida olla teoriasi kannalla.
Ihan sama.
Jokohan minusta on tarpeeksi kuvamateriaalia? Kuvaa noita vuoria.
Olet paljon kiinnostavampi, JP.
Andy, Denise ei saa silmiään irti sinusta.
- Sellaista tapahtuu usein. - Jessus sentään.
Paskiainen.
- Onko tämä sellaista kuin toivoitte? - Totta helvetissä on.
Veikö kissa JP:n kielen?
- Onko tuo se? - Mikä?
- Holat-Sjahl. - On.
Kuolleiden vuori.
Jessus.
Kuten näette, sää muuttuu nopeasti.
Se todellakin muuttui.
Taas lumikenkäni.
Mokoma paska.
- En haluaisi kuolla tänne. - Sää paranee pian.
- Taitaa olla ruokatauko. - Jenson!
- Vielä yksi kuva! - Tule!
Tämä on mahtavaa.
Herra Hauser, kerrohan ruoanlaitosta vaelluksella.
Sen on oltava mahdollisimman kevyttä ja yksinkertaista.
Tässä on kuivattua chili con carnea. Herkullista.
Kai tiedät, että olen kasvissyöjä?
- Oikeastiko? - Olen.
Enpä tiedä. On meillä juustomakaronia.
- Nyt vain keitetään vettä. - Käytät kuitenkin lunta.
Puhdasta vettä on säästettävä. Keittäminen tappaa lumesta kaikki bakteerit.
- Tuoksuu mahtavalta. - JP, olet kuninkaiden kuningas!
Kannattaa odottaa -
tai poltat suusi.
- Idiootti. - Miksi annoit sen, vaikka se oli kuuma?
- En maista vieläkään mitään. - Oikein sinulle.
- Minulla on teille pikku yllätys. - Mikä?
- Suklaata. - Näyttää hyvältä.
Onko sinulla ollut tuo koko ajan?
Nukun hyvin missä tahansa.
- Minullakin on pieni yllätys, Denise. - Mikä se on?
Tein sen, kun olin pilkkomassa puita.
- Kiitos. - Hieno.
- Se on aitoa kokoa. - Mitä minä teen tällä?
- Näytän sinulle myöhemmin, jos haluat. - Aivan varmasti.
- Montako yötä olemmekaan heidän kanssaan? - Kaksi.
Hyvää.
- Miltä ruoka maistuu? - Hyvältä.
- Haluatko maistaa? - Ei kiitos.
Jenson, näytä kauniit silmäsi.
- Seksikästä. - Onko tämä seksikästä?
Millainen on ensikokemuksesi ammattilaiselokuvan kuvauspaikasta?
- Onko tämä sellainen? - Tämän parempaa ei olekaan.
Hauskaa, mutta miten itse selvisit vaelluksesta?
Hyvin. Pystyisin siihen unissanikin.
Tule luokseni, vaellus. Tule luokseni, vuori.
Voisitkohan johtaa tutkimusmatkaa huomenna?
Emmeköhän me jatka Andyn johdolla.
- Viisas päätös. - Hänen itsevarmuutensa puree minuun.
Hän saattaisi tehdä vuoksesi jotain aivan muutakin.
- Jessus sentään. - Onneksi en kuullut tuota.
- Et olisi halunnutkaan kuulla. - Se oli hauska juttu.
- Eikö olekin kaunista? - Mitä?
Revontulet.
Tosiaan.
Ne ovat oikein -
somia.
- Onko kielesi kunnossa? - On.
Jos revontulet eivät kiinnosta sinua, Denisen teltta on tuolla.
Usko tai älä, mutta en ajattele Deniseä tällä hetkellä.
Selvä. Mitä sitten teet?
Tapaukseen johtaneella viikolla kerrottiin taivaalla näkyneen oransseja valoja.
Kuusi täysin erillistä silminnäkijää.
- Avaruusolentoja. - Niin useimmat luulivat.
Virallinen vastaus oli "epätavallista ilmakehän toimintaa."
Kuun valo heijastui pilvistä tai jotakin sellaista.
- Etkö usko sitä? - Menkää nukkumaan. On aikainen herätys.
- Selvä. - Mitä?
Suuri päivä.
Jään tänne vielä hetkeksi.
- Mikä tuo oli? - Mikä?
Tuo ääni.
- Unohda. - Herää, Holly! Sinun on nähtävä tämä.
- Jenson vain pelleilee. - Hyvänen aika!
- Mitä hittoa? - Kamera käy. Denise.
- En pidä tästä. - Jos jotakin olisi tapahtunut, -
- se olisi tapahtunut yöllä. - Et voi tietää.
En vaarantaisi sinua. Se on outoa, mutta siksi se on kuvattava.
Ihan miten vain.
Odottaisitteko hetken?
Kiitos.
Ääliö.
Heräsimme tänä aamuna ja löysimme jotakin outoa.
Jalanjälkiä noiden kahden kiven välillä ja telttojen ympärillä.
Ne ovat oudon muotoisia. Näetkö, miten iso tuo on?
Toinen on vielä isompi.
Kaksi eri paria, kaksi eri ihmistä.
- Ihmistäkö? - En aio puhua jetistä.
Katso, miten valtavia ne ovat. Mikä muu ne aiheuttaisi?
Karhu tai lumitiikeri.
- Lumitiikerikö? - Ne ovat kuolleet sukupuuttoon.
Tällaisessa lumessa käveleminen vaatii erikoiskengät.
Niissä on oltava pitoa, joten silloin käytetään piikkejä tai erikoisuria.
Nämä jäljet ovat sileitä. Niiden tekijä on kävellyt avojaloin.
Andyn mukaan yöllä on niin kylmä, että varpaat jäätyisivät hetkessä.
- Se oli siis jeti. - Eikä ollut!
- Mistä tiedät? - Niitä ei ole olemassa.
Voi hyvä luoja, Jenson!
- Kamera käy. - Jalanjälkiä on vain leirintäalueella.
Aivan kuin jokin olisi laskeutunut taivaalta, kävellyt ympäriinsä avojaloin -
ja noussut takaisin ilmaan. Osaavatko jetit lentääkin?
- Ehkä osaavatkin. - Voimmeko jo lähteä?
- Onko täällä oikeasti lumitiikereitä? - Ei ole. Tule.
- Täytyykö meidän ylittää tuo? - Ei.
- Onko kaikki hyvin? Olette olleet hiljaisia. - Kaikki on hyvin.
- Ei siltä vaikuta. - Emme vain pidä pilailusta.
Luuletko, että pilailemme kustannuksellanne?
En. Luulemme, että Isojalka tutkiskeli leirintäaluettamme yöllä.
Miten olisimme voineet lavastaa sen?
Kukaan ei olekaan ennen lavastanut jalanjälkiä lumeen.
Pirun amatööri.
Hän on oikeassa.
On kiva pitää välillä hauskaa, mutta katso ympärillesi.
Täällä et todellakaan halua kaikkien olevan peloissaan.
Et tiedä, mistä puhut.
Olemme kaikki melko hermona tänä aamuna.
Holly, kuuletko tuon?
Olemme etsimässä niiden outojen äänien alkulähdettä.
Olemme kuunnelleet nauhan, eikä kukaan osaa selittää ääntä.
Löysimme nämä.
Jäljet alkavat tyhjästä ja loppuvat tyhjään.
- Pelko alkaa ottaa valtaa. - Holly, täällä on lisää jalanjälkiä!
- Mikä tuo on? - Säätorni.
Niitä asetetaan syrjäisille alueille. Propelli mittaa tuulen nopeutta.
Ei enää.
- Mitä teet? - Katso jalanjälkiä.
Äänen aiheuttaja oli täällä. Haluan tietää syyn.
- Mitä näkyy? - Pieni hetki.
Mitä helv...
- Oletko kunnossa? - Olen.
- Oletko varma? - Olen.
Holly. Oliko se kieli?
- Tämä ei ole turvallista. - Kieleltä se näytti.
Siellä oli kieli. Meidän pitäisi lähteä heti.
- Denise, voisitko... - Entä jalanjäljet?
- Luultavasti jonkun eläimen jäljet. - Voisitko odottaa hetken?
Rauhoittukaa. Lakkaa kiusaamasta meitä typerän elokuvan takia.
- Oletko kunnossa? - Olen. Säikähdin vain.
- Muutkin säikähtivät. - Kuulin eräästä vuoristosolasta Kiinassa, -
jossa linnut lentävät seinämiä päin -
ja ihmiset sekä eläimet sekoavat ja kuolevat, -
koska tuuli luo ääntä neljän megahertsin taajuudella.
Se saa ihmiset sekoamaan. Luuletko, että tuo...
Tuuliko saa ihmiset sekaisin? Näimme ja kuulimme, mitä nauhalla oli.
Kerro, mikä on vialla.
Olen kuullut äänet ennenkin.
Jessus.
- Jouduin pahalle tripille high schoolissa. - Otitko happoa?
- En ole kokeillut sitä. - Se oli hauskaa aluksi.
Aivan kuin kaikki aivoreseptorit toimisivat yhtä aikaa -
ensimmäistä kertaa elämässä. Sitten se muuttui oudoksi.
Kuulin ne äänet. Ne jahtasivat minua -
ja juoksin karkuun. Seuraava muistikuvani on se, -
kun poliisit nappaavat minut huutaessani demoneista keskellä tietä.
Nyt olen täällä kanssanne, ja äänet ovat palanneet.
Lapsena näin unta tästä paikasta.
Kaikki oli täysin samanlaista.
Unessa oli jonkinlainen magneetti, joka veti minua puoleensa.
Tulin tänne, ja täällä oli ovi.
Minun oli pakko avata se, vaikka en halunnut. Toisella puolella oli pimeys.
Pimeys nielaisi minut.
Herätessäni kiljuin tauotta. Vanhempani sanoivat minun kärsivän yökauhusta.
Jouduin psykiatrille ja lääkekuurille, mutta mikään ei auttanut.
Nähtyäni uutisen tiedemiehistä tajusin, -
että tuo on se paikka, josta olen nähnyt unia.
Siksi tiedän, että teemme sen, mihin kukaan muu ei ole pystynyt.
Selvitämme, mitä niille ihmisille tapahtui.
Sinun on tarkoitus olla täällä myös.
- Oliko tarpeeksi hullua? - Olet ollut kanssani liian kauan.
- Sinun kuuluisi olla porukan Velma. - Mikä se on?
- Scooby-Doo. - Se koirako?
Ei, vaan Velma. Hän on ryhmän aivot. Lyhyet hiukset.
- Hän sanoo... - En ole nähnyt sitä.
- Miten vain. - Leiriydymmekö tänne vai jatkammeko matkaa?
En halua leiriytyä tänne.
Tämä vuori on mahtava.
Sanoinko jo, kuinka paljon vihaan näitä lumikenkiä?
Muistaako kukaan?
- Odottakaa! - Vauhtia, etana.
Odottakaa, olemme perillä!
- Luojan kiitos! - Oletko varma?
Olen nähnyt kuvat satoja kertoja. Tässä kohtaa se tapahtui.
Tämä on Djatlovin sola.
Tasan 53 vuotta sitten yhdeksän ihmistä pystytti leirin samaan paikkaan.
He söivät illallista ja menivät nukkumaan.
Iltayhdeksän ja yhdentoista välillä -
venäläisten viranomaisten mukaan "tuntematon hallitsematon voima" -
ajoi kaikki yhdeksän pois teltoistaan kauhun vallassa -
ja pakenivat yöhön 17 asteen pakkasessa.
Rakastat tätä kuvamateriaalia, Andy. Näytät aivan televisiokokilta.
- Keneltä heistä? - Siltä homolta.
- Aika paha. - Todella söpöä, Jenson.
23-vuotias Rustem Slobodin kuoli ensimmäisenä.
23-vuotias Igor Djatlov. Ryhmänjohtaja sekä kokenein vaeltaja.
Oli luultavasti hänen päätöksensä paeta teltoista.
22-vuotias Zinaida Kolmogorova oli vain vuotta minua vanhempi.
Hän pääsi lähimmäksi leiriä ennen kuolemistaan.
Hän oli ainoa uhri, jolla oli kamppailun merkkejä.
Häneltä puuttui kieli ja suuri osa nielusta.
21-vuotias Ljudmila Dubinina.
Nikolai Thibeaux-Brignolle.
Semen Zolotarjov.
Aleksandr Kolevatov.
Kaikkien uhrien kuolinsyyksi kirjattiin hypotermia, -
mutta Rustemilla ja Nikolailla oli myös vakavia kallomurtumia.
Ljudmilalla ja Semen Zolotarjovilla oli myös katkenneita kylkiluita.
Yhdelläkään ruumiilla ei ollut merkkejä puolustautumisesta.
Ei yhtäkään ulkoista vammaa.
Jotenkin jokin pystyi murskaamaan kahden miehen kallot -
ja katkomaan Ljudmilan ja Semenin kylkiluut jättämättä edes mustelmaa.
Lisäksi Semenin ruumiissa oli korkeita säteilypitoisuuksia.
Missä täällä Semen altistui niin suurelle määrälle säteilyä, ja miksi vain hän?
24-vuotias Juri Krivoništšenko.
21-vuotias Juri Dorošenko.
Kun muut juoksivat karkuun, he istuivat hiljaa sammuvan tulen äärellä -
ja jäätyivät rauhallisesti kuoliaaksi.
- Mitä nyt, Andy? - Ei mitään.
- Kyllä tuo joltain näyttää. - GPS on sekaisin.
Sen olisi pitänyt ilmoittaa, kun saavumme määränpäähän. Onneksemme huomasit sen.
Onko sekin minun vikani?
- En tiedä. Hajotitko sen? - En.
Sitten hänen olisi pitänyt hajottaa kellonikin. Korkeusmittari on hajonnut.
Katso tätä. Se on Suunnon kompassi.
Suunnistin sillä Himalajalla ja se on muuallakin toiminut moitteetta.
Meidän pitäisi lähteä.
- Vastahan me tulimme. - Meidän ei tarvitse palata, -
mutta olemme sokeita ilman GPS:ää ja kunnon karttaa.
- Mikä kartassa on vikana? - Meidän ei pitäisi olla vielä perillä.
- Mitä tarkoitat? - Kartan mukaan kuljimme 23 kilometriä.
Emme olisi mitenkään voineet ehtiä perille ennen yötä.
Mitä sitten? Olimme nopeita.
Jatketaan matkaa, kunnes kompassi ei oikuttele.
Kalliossa on jokin magneettikenttä tai jotakin.
Aloitetaan uudesta paikasta, eikä eroa huomaa.
- Se ei täsmää aiemmin kuvattuun. - Paskat siitä, Holly.
Jokin on vialla. Lähdetään. Aletaan pakata.
Ei. Minäkään en halua leiriytyä tänne, -
mutta kun pääsemme liikkeelle, vaellamme pimeässä.
Yksi yö vain. Ihmiset elivät tuhansia vuosia ilman -
kelloja ja GPS-laitteita. Selviämme yhdestä yöstä.
Sen takia me tänne tulimme.
- Laitan illallisen tulille. - Kiitos.
Aloin tuntea itseni kolmanneksi pyöräksi tuolla.
En ymmärrä, mitä hän näkee Andyssä.
- Hän on röyhkeä ja itseriittoinen. - Itsevarma ja karski.
Teltassa on tilaa, jos haluat mennä mukaan.
Saat varmasti joskus yhtä mukavan poikaystävän kuin Andy.
- Mitä sinä teet? - En mitään.
Helvetti.
Kiitos.
Tuosta syystä et tapaile tyttöjä.
- Kaikki luulevat minun tapailevan sinua. - Toivot vain.
Mietin, mitä erämiehemme sanoi siitä, -
- että tässä olisi magneettikenttä. - Niin?
Entä jos ei olekaan?
Kerro ihmisille kotona, mikä sinulla on.
Tämä on tavallinen säteilymittari.
Yksinkertaisesti sanottuna se havaitsee säteilytasoja.
Kuten kuulette, tällä alueella on säteilyä.
Kalliossa saattaa olla uraania.
Se ei ole vaarallista, mutta sitä ei pitäisi olla näin paljon.
Sen alkulähde on selvästi täällä.
Käydään katsomassa.
- Täälläpäin. - Katso, mihin astut.
- Lucille ei pidä tästä. - Taisimme löytää jotakin.
Jenson.
Näetkö, miten jää on ohuempaa? Lumi...
- Mitä siitä? - Joku näyttää käyneen täällä.
Ehkä viime päivinä.
- Varovasti. - Selvä.
Täällä.
Ole varovainen.
Hetkinen.
Tämä ei taida olla kalliota.
- Hemmetti. Kuvaatko tämän? - Kuvaan.
Varovasti!
- Näetkö tämän? - Näen. Jatka vain.
- Mikä se on? - En tiedä.
- Voi luoja. - Näetkö tuon?
Kerro kameralle, mitä näet. Mitä näet?
Se on luola tai jokin.
Voi luoja. Laske kamera ja auta minua.
- Tässä on ovi! - Mitä?
- Laske kamera. - Tämä on pakko kuvata.
Niin outoa.
Tietenkin on. Katso.
Se on ovi keskellä vuorta.
Se lukitaan ulkopuolelta.
Se on suunniteltu pitämään jotakin sisällä.
- Mitä? - Holly!
Älä nyt. Venäjän hallitus on nähnyt vaivaa rakentaessaan -
oven vuoren sisään pitääkseen jotakin sisällä. Ei pitäisi...
Minkä takia me täällä olemme?
Etkö halua tietää, onko tuntematon pakottava voima jeti, muukalainen -
tai neuvostovalmisteinen teräsmies.
Haluan tietää, mitä tapahtui. Vastaus on tuon oven takana.
Voisitko auttaa minua avaamaan sen?
Se liikkuu.
Se on jo auki mutta jäätynyt kiinni.
- Saamme sen auki sulattamalla jään. - Haen muut ja kuumaa vettä.
Ei heitä.
- Älä hae heitä. - Mitä?
Heidän hermonsa ovat jo kireällä. Tämä pelästyttää heidät, -
enkä halua siirtää leiriä.
Kerrotaan tästä heille huomenna. Tullaan takaisin huomenna.
- Mitä tänne kuuluu? - Mennäänkö nukkumaan?
Öitä.
- Hyvää yötä, Holly. - Nukkukaa hyvin.
Mitä luet?
Teurastamo 5.
- Etkö pidä Vonnegutista? - Pidän tuosta kirjasta. Ajattelin sitä eilen.
- Sepä hyvä. - Olen vaikuttunut.
- Istu alas, professori. - Kiitos.
Lasken vain kameran tähän.
On mahdotonta lämmitellä, -
kun istuu lumen päällä koko ajan.
Takapuoleni on ollut tunnoton Vižaista lähdön jälkeen.
- Löysittekö mitään säteilymittarilla? - Täällä on turvallista.
Hienoa. Tiedän, että haluat löytää jotain elokuvaa varten.
Aikaa on vielä.
Nuorta lempeä.
En olisi niin varma.
Thatcher on hyvä tyyppi, muttei sovi poikaystäväksi.
He näyttävät söpöiltä.
Hän onkin vaelluskumppanuuden mestari.
- Mitä se on? - Siellä sitä mennään.
Se on tilanne, jossa tapaat tytön keskellä erämaata -
kun on kylmää, ja tyttö haluaa käpertyä viereesi.
- Onpa romanttista. - Et ole kuullut pahinta.
Onko Andylla herpes?
Ei minun tietääkseni.
- Tiesitkö hänen kamerapuhelimestaan? - Ei kai hän nauhoita sillä?
Ei sillä pelkkiä maisemia kuvata.
- Digitaalinen lovi sängynpylvääseen. - Voi ei, Denise.
Hän saa kyytiä.
Entä omat vaellustaitosi?
Saanko esitellä nuoren ystäväni, -
- eversti viskin. - Tervehdys, eversti.
- Ole hyvä - John Patrick Hauser, -
aiotko juottaa minut humalaan?
Tai sitten odotan kummajaisten tempauksia.
Hyvää.
- Voitteko uskoa tuota paria? - He ovat vain vaelluskumppaneita.
- Mitä se on? - Et ole kummoinen naistennaurattaja.
Ehkä en haluakaan olla. Jälkiliukkaat eivät innosta.
Sinähän voisit mennä Lucillen viereen.
Naurakaa vain, mutta jos kameran naiminen olisi laillista Oregonissa, -
tekisin sen. Valitettavasti ei kuitenkaan ole, -
joten joudun suhtautumaan kameraani ammatillisesti, ainakin yleensä.
Nyt minä aion -
- mennä nukkumaan. - Selvä homma.
- Öitä. - Kauniita unia.
Anteeksi, että väitimme sinun tekaisseen ne jalanjäljet.
Ei se mitään. Minäkin olisin luullut samaa, jos en olisi tiennyt olevani syytön.
Emme olisi saaneet tehdä sitä johtopäätöstä.
Makuupussinheiluttajilta sitä voisi odottaa, mutta ei minulta.
Jos haluat hyvittää sen, -
voisit tarjota minulle jotakin, jota vasten voin käpertyä.
- Ihan oikeastiko? - Oikeasti.
Selvä.
Kello on 6:00.
On siis vaelluksen kolmas päivä.
Nyt tapaamme Denisen.
Mitä teet?
- Kuvaan kotivideota. - Oletko toimintavalmiudessa?
- Älä näytä yllättyneeltä. - Olen pikemminkin vaikuttunut.
Vaikuttunutko?
- Sammuta se. - Mitä?
Ihan kuin et olisi jo sekstaillut kameran edessä.
- Andy! - Tämähän on hieno matkamuisto.
Entä se päivällinen Ivdelissä?
Hemmetti! Mikä tuo oli?
- Mikä se oli? - Kuulitko sinäkin sen?
Hei, kaverit.
- Ovatko kaikki kunnossa? - Kuka tuo on?
- Mikä tuo on? - Voi paska!
Kerää varusteesi, Denise!
- Nopeasti nyt! - Lumivyöry!
Nopeasti nyt!
Juokse, Denise!
Tule, Denise!
Denise!
Ei!
Missä Andy on?
Tue hänen päätään.
Denise!
Hän on kuollut!
Eihän ole. Hän voi hengittää vielä jossain.
Hän on kuollut.
Jätit hänet!
- Jätit hänet! - Haista paska!
- Hän oli sinulle vain vaelluspano. - Turpa kiinni!
Hän on oikeassa! Emme voi pelastaa Deniseä.
- He tappoivat hänet! - Se oli lumivyöry!
Meidät yritettiin haudata lumeen, jotta se näyttäisi onnettomuudelta.
Hullu paskiainen! Ei tuollaista oikeasti tapahdu!
Etkö muka nähnyt räjähteitä?
Olivatko ne kenties räjähtäviä lumivuohia?
Et tiedä, mitä tapahtui! Miten kukaan voisi löytää meidät? Katso ympärillesi!
Jouduin anomaan lupia ja tekemään matkasuunnitelman.
JP, he tiesivät tarkalleen sijaintimme ja saapumisaikamme.
He odottivat nukahtamistamme. Jenson on oikeassa. Joku yrittää tappaa meidät!
Holly, sinäkinkö? Kerro, keitä he ovat.
Armeija! Tämä on vakavaa!
Olkaa hiljaa molemmat!
En haluaisi uskoa, että Denise on poissa, mutta hän on.
Nyt meidän on kasattava itsemme, ettemme menetä ketään enää.
- Andy, mitä me teemme? - Rinkassani on ensiapulaukku.
Mitä seuraavaksi?
Teidän on pantava jalkani paikoilleen.
- Jenson, ota kamera. Voin tehdä sen. - Ole varovainen, Holly.
Olen pahoillani!
Andy, lahje on leikattava. Yritän olla nopea.
- Kunhan et... - Yritän olla hellä, lupaan sen.
Voi paska. Kaikki on hyvin.
Pysy rauhallisena. Kaikki menee hyvin.
Kaikki on hyvin. Teen sen tällä tavalla.
JP, pieni hetki, niin annan sinulle jotakin.
Voi luoja!
Kaikki on hyvin.
- En voi tehdä sitä, JP. - Kaikki on hyvin. Minä jatkan tästä.
Se ei ole niin paha kuin luulisi.
Jenson, hae vettä, jotta voimme huuhdella sitä.
- Ei! - Ei se ole niin paha kuin luulet.
Koeta kestää.
Tämä saattaa sattua hieman.
Teidän on pantava se paikoilleen.
Lasken kolmeen. Vedä syvään henkeä.
- Oletko valmis? - Tee se.
Kolmannella. Yksi...
- Se ei ollut niin paha! - Ei ehkä sinulle.
- Kaikki on hyvin. - Onko tuo vekotin päällä?
Sammuttakaa se. En halua, että minut nähdään...
Ei se toimi.
Maksoin kansainvälisestä kartasta.
Tämä on typerää. Meidän on ammuttava hätäraketti.
- Jos vastapuoli näkee valoraketin... - Ei vastapuolta ole.
- Ehkä Jenson on oikeassa. - Ei ole.
Andy vaaransi henkensä hakeakseen rinkan. Heidän on täytynyt nähdä se.
Onko sinun pakko kuvata?
Päättyipä tämä miten tahansa, haluan tallentaa tapahtumat, -
ettei tästä tule uutta Djatlov-mysteeriä.
Voisimmeko pyytää apua ensin, ennen kuin teemme mitään?
En usko, että Andya voi siirtää.
- Mikä tuo oli? - Mikä?
Tuo katse. Mitä helvettiä on tekeillä?
Löysimme aiemmin jotakin säteilymittarin kanssa.
Mitä löysitte?
- Oven. - Mitä?
Olemme värjötelleet täällä lumessa vaikka jossakin on bunkkeri!
Emme saaneet sitä auki, ja säteily oli voimakasta.
Kuinka voimakasta?
Ei hengenvaarallista, mutta...
Uskomatonta.
- Tekaisitko jalanjäljet? - En.
- En usko sinua. - Älä sitten usko.
Jos joku aloitti lumivyöryn, syy on jossakin tuolla.
Ammutaan valoraketteja, jotta saadaan väkeä tänne.
Tämän tekijä ei pysty enää tappamaan meitä.
Toimi nyt.
Mitä?
Oransseja valoja taivaalla.
JP, olen pahoillani.
Olisi pitänyt kertoa, mutta kompassi -
ja karttakin hermostutti teitä.
En halunnut, että mitään tällaista tapahtuisi.
Seurasit yhdeksän ihmisen kuolemaa askel askeleelta.
- Mitä luulit siinä tapahtuvan? - En tiedä.
Olen tuntenut aina vetoa tähän paikkaan.
En tiedä miksi. En osaa selittää sitä.
En halunnut tätä.
Luuletko, että kukaan näki valorakettia?
En tiedä.
Jos joudumme olemaan täällä pidempään, avaan sen oven säteilystä huolimatta.
Tarjolla olisi mustikkaohukaisia tai juustomakaronia.
Mustikkaohukaisia on pakko syödä aamiaiseksi.
- Olen samaa mieltä. - Jenson.
Miten pärjäilet?
Olen pahoillani Denisestä.
Ajattele mitä haluat, mutta olen todellakin pahoillani.
Minäkin olen.
Voi paska! Joku on tulossa. Katsokaa!
Tarvitsemme apua!
Näimme valorakettinne! Oletteko kunnossa?
Ystävämme on loukkaantunut!
He hämäävät. Heillä ei ole reppuja. Miten he pääsivät tänne niin nopeasti?
- He seuraavat meitä. - He ovat armeijasta ja sytyttivät räjähteet.
- Menkää nyt! - Emme jätä sinua, Andy!
- Menkää. En voi liikkua minnekään! - Nostamme sinut.
- En voi liikkua! - Yksi, kaksi, kolme.
En voi lähteä. Menkää nyt.
Jenson, menemme ovelle! JP, seuraathan meitä?
Anna valopistooli minulle.
Nopeasti.
- Meidän on mentävä nyt. - En jätä sinua.
- JP, tule! - Meidän pitää mennä!
Lähetämme apua!
He ampuvat! Mitä helv...
Holly. Jessus.
- Voi luoja! - Juokse!
- Auta minua! - Nouse ylös!
Vauhtia!
Nouse ylös!
Avaa ovi!
- Avaa se! - Ovi on jäätynyt.
He tulevat!
- Voi paska! - Avaa se! Sisään!
Sisään!
Holly! Sulje ovi!
- Lukitse se! - Se lukitaan ulkopuolelta.
Voi luoja! He lukitsivat oven.
- Oletko kunnossa? - Vuodan paljon verta.
Paina haavaa.
- Kaikki on hyvin. - Pysy hetki paikallasi!
Pane kamera pois.
Nyt näkyy.
- Voi luoja. - Mitä näet?
Olemme tunnelissa.
Mitä näet?
Virtakatkaisimen.
- Käännä sitä! - Hyvä on.
- Meidän on teljettävä ovi. - Miksi?
- He pääsevät sisään milloin tahtovat. - Eivät he tule tänne tuhlaamaan luoteja.
- Helvetti soikoon... - Oletko katsellut ympärillesi?
Kukaan ei pelasta meitä. Olemme omillamme.
Kuolemme nestehukkaan parissa päivässä.
Heidän ei tarvitse siivota jälkiään.
He vain lukitsevat oven ja tarkistavat paikan viikon päästä.
- Ellemme löydä ulospääsyreittiä. - Voitko kävellä?
Voin.
Varovasti.
Kävellään suoraan.
- Jenson, pysy lähellä. - Hyvä on.
Kävelkää hitaasti.
- Mennään takaisin. - Tunnelissa!
JP!
- Tunsin jotain. - Mitä?
Täällä on jotain!
- Täällä on jotain. - Täällä ei ole ketään.
- Mihin suuntaan? - Vasemmalle.
Kaikessa rauhassa. Mennään hitaasti.
- Täällä näkyy valoa. - Pysykää lähellä.
Älkää ottako liikaa etumatkaa.
Jessus.
- Mikä tämä paikka on? - Luultavasti laboratorio.
- Ainakin oli. - Mitä täällä tapahtui?
- Ken tietää. - Anna kun katson.
Odota. Tässä.
Käytä tätä.
Tämä sattuu.
Olen pahoillani.
Löysin aukon.
- Ole varovainen. - Totta kai.
Katsokaa tätä paikkaa.
Holly, tule katsomaan tätä.
- Mikä se on? - Ilmeisesti lokikirja.
- Tunnistan tämän sanan. - Niinkö?
- Törmäsin siihen usein, kun tutkin tätä. - Mitä se tarkoittaa?
- Kuollut kentällä. - Niin tietenkin.
- Ymmärrätkö mitään muuta? - Vain päivämäärät.
1945.
1959.
Vuosi, jolloin retkikunta kuoli.
Sitten se loppuu.
- Mitä? Se on laiva. - Se on Eldrige.
USS Eldrige. Philadelphia-kokeesta.
- Mistä Philadelphia-kokeesta? - Tynnyrissäkö olet kasvanut?
Vuonna 1943 Yhdysvaltain hallitus -
- teetti kokeita tuolla aluksella. - Millaisia kokeita?
Teleportaatiota.
Huhujen mukaan ihmiset sulautuivat laivaan.
Kukaan ei ole nähnyt näitä.
Nämä kuvat ovat erittäin salaisia.
Jotkut voisivat tappaa näiden takia.
- Lähdetään pois. - Lähdetään.
- JP, voitko liikkua? - En.
En jätä sinua tänne, joten keksi jotain.
Etsikää ulospääsy.
Tulen takaisin ja raahaan sinut itse ulos.
Mennään.
Jessus sentään.
Se on luonnollisesti muodostunut luola.
En usko heidän kaivaneen tätä. Sitä on korkeintaan levennetty.
Oletko nyt luolatutkija? Katso tätä.
Täällä on oltava ydinreaktori. Siksi täällä on sähköt.
Semen oli täällä. Täältä hän sai annostuksen säteilyä.
Jossain on oltava tie ulos.
Ole varovainen.
Voi luoja.
- Lamppu toimii vieläkin. - Anna se minulle.
Sanoinhan, että joku on ollut täällä äskettäin.
- Kuka hän on? - Sotilas.
Miksi hän on täällä?
Jos aikoo tappaa amerikkalaisia säilyttääkseen 50-vuotisen salaisuuden, -
pitää lähettää joku varmistamaan, että salaisuus on yhä tallella.
- Mitä teet? - Tarkistan erään asian.
Voi paska!
Se asia, jonka löysimme säätornista...
Oliko se hänen kielensä?
Miten se sinne joutui?
- Hän varmaankin päästi jotakin ulos. - Siksi ovi ei ollut lukossa.
Heille saatettiin tehdä kokeita.
- Sanoit, että sitä tapahtui paljon. - Voi luoja.
Holly, katso luodinreikiä.
Tämä ei ollut laboratorio, vaan teloituskammio.
Jessus.
Mikä tuo on?
Näyttää yhdeltä sotilaalta siitä kirjasta.
En ymmärrä.
- Jenson... - Nämä otukset eivät näytä normaaleilta.
Ehkä hän päästi sen ulos.
Mitä hittoa tuo oli?
Odota. Tuo ovi ei ollut aiemmin auki.
Eihän?
Varovasti.
Mitä tuo oli? JP?
Luoja.
Täällä on jotakin.
- Voi ei. - Voi luoja.
- Onko tuo verta? - Meidän on häivyttävä.
- Mikä tuo on? - En tiedä. Jonkinlainen valaisin.
- Ei, vaan sen alla. - Katsotaan.
Tuo on sama kamera kuin tämä. Siinä on virtaa.
Katso, mitä siinä on.
- Ei kuvata täällä! - Voisitteko sanoa tuon kameralle?
- Menkää pois! - Kylmä sota on ohi. Olemme ystäviä.
- Minä en... - Kelaa eteenpäin, ennen kuin virta loppuu.
- Seis. - Katso, mitä siinä on.
- Ei kuvata täällä! - Voisitteko sanoa tuon...
Helvetti!
Tuo on mahdotonta.
Ehkä ei. Muistatko Eldridgen Philadelphia-kokeesta?
Sen sanottiin teleportanneen Philadelphiasta Norfolkiin.
Mitä sitten?
Se saapui Norfolkiin 10 minuuttia ennen lähtöään Philadelphiasta.
- Onko olemassa jokin aikakone? - Sanon vain, -
että kukaan huipputiedemiehistä tai hallituksesta -
ei tiennyt, mitä tapahtui ja minkä kanssa olivat tekemisissä.
Kaikki nämä kokeet lopetettiin.
Ne Eldridgen miehistöstä, jotka eivät sulautuneet seinään, tulivat hulluiksi.
Jotkut heistä muuttuivat.
Mutatoituivat.
Ihmisten ei ollut tarkoitus tehdä tällaista.
JP!
Tule, Jenson!
JP!
Jenson!
Mitä sinä teet? Tule tänne!
- Mihin ne menivät? - Ne palasivat minun takiani.
Ne nappaavat sinut, ellet kokoa itseäsi.
JP!
Ne ovat katossa!
- Jenson! - Voi luoja!
Se on tuolla!
- Minne se meni? - En tiedä.
- Minne se meni? - Hae JP!
Harhautan sen pois ovelta. Juokse sitten!
Selvä.
Juokse!
Mene!
Tännepäin!
Miksi ne päästivät meidät pakoon?
Meidän pitäisi olla kuolleita. Mikseivät ne tappaneet meitä?
Mitä hemmettiä tuo on?
Aivan kuin valtava fossiili.
- Mitä ne tekevät? - Odottavat meitä.
- Lupasin hakea JP:n. - Emme voi. Näit, mitä hänelle tehtiin.
Jos avaamme oven, meille käy samoin.
Olemme ansassa, ja ne tietävät sen. Ne haluavat meidän olevan täällä.
- Näetkö tuon? - Näen.
Tee se uudestaan.
- Kuvasithan tuon? - Kuvasin.
Hyvä.
Tiesin sen.
- Minkä? - Teleportaation.
Se, miten nuo oliot katoavat ja tulevat aineettomiksi...
Ne voivat teleportata.
Eivät kuitenkaan näiden ovien läpi.
Siksi ovien lukot ovat ulkopuolella.
Noiden olioiden ja tämän paikan välillä on oltava yhteys.
Ne tulivat tämän kautta.
Se käy järkeen. Se on kuin valtava -
madonreikä.
Jonkinlainen siirtoväline.
- Kuinka se päätyi tänne? - En tiedä.
Mansienhan sanottiin asuneen täällä tuhansia vuosia.
En tiedä, miten tuo toimii, mutta nämä ovat varmasti heidän piirroksiaan.
- Mansitko rakensivat teleportaatiolaitteen? - En tiedä. Ehkä.
Ehkä he vain löysivät sen, ja tekivät sitten piirrokset.
Se voisi olla muukalaisten teknologiaa.
Ehkä siitä yritettiin tehdä asetta.
Entä jos tällaisia on lisää ympäri maailmaa?
Jos nuo oliot tulivat siitä, se voisi selittää monta mysteeriä.
Eldridgen, Point Pleasantin koimies-havainnot -
ja ties mitä muuta.
Taskulampusta loppui akku. Voi paska.
- En näe mitään. - Ei hätää. Tartu käteeni.
Juuri noin. Varo askeliasi.
Olemme ovella. Tunnustele käsilläsi ja istu alas.
- Se tapahtui. - Mitä?
Avasin oven ja pimeys nieli minut, kuten unessanikin tapahtui.
Se oli vain unta.
Emme pääse täältä koskaan pois.
Olen pahoillani.
- Käykö kamera? Näen valon. - Käy.
- Miksi? - Minulla on ajatus.
Ei taas ristinollaa. Kulutamme akkua turhaan.
Portaali...
Entä aika-avaruusjatkumon ja pienten ihmisaivojemme tuhoaminen?
Se juuri onkin suunnitelmani.
Siinä ei ole hallintalaitteita tai nappeja, -
joten se johtaa joko aina samaan paikkaan, tai sitten minne tahansa.
- Minne tahansako? - Muuta en keksi.
Entä jos kuvittelee jonkin paikan mielessään -
ja keskittyy siihen, niin portaali johtaakin sinne?
Olisiko se niin helppoa, että vain ajattelee kotia?
Niin helppoa.
Emmekö sulautuisi vaikka vuoreen?
Toivottavasti emme.
Kuolemme tänne.
Joko tämä tai nuo.
Hyvä on.
Mitä teemme?
Tämä on vain arvailua, -
mutta paikan pitäisi olla sellainen, joka on vielä tuoreena muistissa.
Jokin lähellä oleva paikka, jonka voi kuvitella selkeästi.
Vuorenrinnekö?
- Tarkoitatko oven ulkopuolta? - Se on ainakin tuoreimpana mielissämme.
Kun ovikin on lukittu, se suojelee meitä noilta olioilta.
Hyvä on.
Minua pelottaa.
"Kaikki on hyvin, ja kaikkien on tehtävä sitä, mitä tekevätkin."
- Mistä tuo on? - Teurastamo 5:stä.
En ole lukenut sitä.
Älä päästä irti.
Vallik!
Mehän löysimme jo kaikki vaeltajat. Keitä he ovat?
- Taaemmas! - Yritimme vain auttaa.
Ei hätää. Armeija asettaa paikan karanteeniin, -
kunnes saamme selvitettyä, mitä on tapahtunut.
Olkaa hyvä ja palatkaa muiden kanssa kaupunkiin.
Mitä teette?
Miten voitte selvittää tapahtuneen, jos siirtelette kaikkea?
- Mennään jo. - Kannattaisi kuunnella häntä.
Tilanne on kyllä hallussamme.
Ette edes tiedä, keitä he ovat.
Jatkakaa.
Vasemmalle.
Jatkakaa.
- Mitä teette? - Panemme heidät muiden sekaan.
Älkää. Tohtori Miktenko haluaa katsoa heitä.
- Pankaa heidät erilleen. - Hehän ovat samanlaisia kuin muutkin.
Vauhtia!
Katsokaa näitä vaatteita. En ole ikinä nähnyt vastaavia.
- Siirtäkää heidät heti. - Selvä.
Pankaa hänet sinne.
- Keitä he ovat? - Djatlovin ryhmää kai.
- He tekivät virheen tullessaan tänne. - Sama se. Ovi kiinni ja häivytään.
Vihaan tätä paikkaa. Hemmetin pelottava.
VUONNA 2013 KUKAAN EI EDELLEENKÄÄN OSAA SELITTÄÄ, MITÄ DJATLOVIN RYHMÄLLE TAPAHTUI
JOTKUT USKOVAT, ETTÄ SALAISUUS ODOTTAA LUMEN JA KALLION ALLA LÖYTÄMISTÄÄN
Salaisuuksien verhoa raottaa: WWW.DIVXFINLAND.ORG