Toto jsou fakta:
V únoru roku 1959 devět ruských turistů vyrazilo do divočiny pohoří Ural.
Dva týdny na to bylo všech devět nalezeno mrtvých.
Případ je známý jako incident v Djatlovově průsmyku.
ZÁHADA HORY MRTVÝCH :: přeložil lukasekm ::
Dobře, točím.
Jmenuji se Holly Kingová.
Studuji psychologii na univerzitě v Oregonu.
V roce 2008 jsem viděla reportáž třiceti špičkových vědců
spolupracujících v ruském pohoří Ural.
Snažili se vyřešit 50 letou záhadu.
Známá je jako případ Djatlovova průsmyku.
Pojmenovaná po vůdci expedice, Igoru Djatlovovi
Neuspěli.
Příběh mě zaujal,
takže když můj oblíbený profesor Dr. Kittles zadal projekt
na toto stejné téma, nemohla jsem tomu uvěřit.
Zmínila jsem to kamarádovi Jensonovi. Studuje režii.
Řekl, že o tom natočíme dokument.
Takže jsme požádali o grant.
A...
dostali jsme ho.
Dobře,
povězte nám, co se stalo.
Poprvé jsem o případě slyšela, když ruský novinář jménem Yuri Yarovoi
vydal knihu se smyšleným, avšak podobným příběhem.
Toho samozřejmě zavraždili.
Yuri Yarovoi zabit při autonehodě na prázdné silnici, 28. ledna, 1980
Bylo jedno, že byla smyšlená.
Nechtěli, aby se o Djatlovovi mluvilo.
Začala jsem tento případ používat při výuce psychologie
protože toho o tom, co se tam stalo,
tolik víme,
a přesto hodně zůstává záhadou.
Jaké například dostáváte vysvětlení?
Jako nejčastější vědecké vysvětlení to bývá podchlazení.
Podchlazení...
To v podstatě tvrdí všichni.
Ale mé oblíbené vysvětlení je...
paradoxní svlékání.
Což se ve skutečnosti při podchlazení stává.
Jste dezorientovaní, je vám horko, a tak začnete se svlékat.
No tak, Holly,
- ...devět zkušených turistů. - Ano?
Chceš mi tvrdit, že všichni začali být ve stejnou chvíli,
stejné noci, podchlazení?
Byli venku už tři dny. Proč až v tu chvíli?
Lavina bývá další častá odpověď,...
Tohle je ještě větší pitomost, než paradoxní svlékání.
- Proč? - Pokud by slyšeli lavinu, proč by zůstávali
tři hodiny mimo tábor bez bot?
...ta ale nezodpovídá příliš otázek.
Většina mých studentů podle ní vymýšlí své teorie.
- Ruská armáda. - Neočekávám od studentů, že přijdou jen s uvěřitelným vysvětlením,
chci, aby se vžili do role těch lidí,
aby byli schopni porozumět, proč oběti udělali, co udělali.
Takovou odpověď já hledám,...
My na to přijdeme.
...i když jí nikdy nenajdou.
Co tím myslíte?
Žádná pravda neexistuje.
Nejdříve se vydáme z Eugenu v Oregonu do Čeljabinsku v Rusku.
Nepoužiješ doufám hloupé červené šipečky, abys ukázala naši cestu, že ne?
Naše cílová destinace je Kholat-Syakhl,
doslovně přeloženo jako Hora mrtvých.
Doslova.
Jméno, které si časem získala díky spoustě záhadných úmrtí
a zmizení.
A tak jsme si našli zvukaře.
Denise Eversovou.
Jako jediný zvukař na univerzitě splnila náročné fyzické podmínky.
Spousta kluků je vyzáblých.
Hej, co je na nich špatného?
Promiň, moje chyba.
A pak jsme si našli dva schopné průvodce.
Jmenuji se Andy Thatcher.
Jsem prezident asociace severozápadních turistů...
Byl jsem snad na každé hoře v Americe, také jsem absolvoval "osmdesátku".
Promiň, co?
- Appalačská stezka. - Dobře.
Táhne se od Maine po Georgii, šel jsem to celé léto.
- Takže si myslíš, že tohle zvládneš? - Jasně.
Dobře. Proč do toho chceš jít Andy?
Jak jsem řekl, zvládl jsem všechny Americké hory a tohle je pro mě výzva.
- Máš strach? - Ne.
Jde o to, že napodobíme něco, při čem zemřelo 9 lidí.
Jo, ale před nějakými 50 lety, chci říct, i kdyby to byl sněžný muž,...
Yetti.
...tak už bude mrtvý, nebo odešel.
- A ty jsi... - To je JP Hauser.
- JP. - Jasňačka.
A ty si myslíš, že jsi na to připravený?
Byl rok na túře po Himalájích, je připravený.
Opravdu?
- Jo, potřeboval jsem si chvilku orazit.
- Trochu déle, než chvilku. - Super.
Hauser, to jako... Hauserova kolej?
Jako ta budova, před kterou právě jsme?
- Přesně ta. - Bezva.
Připomíná mi, proč jsem známý. Uvidíme se později.
Když byl tým sestavený, bylo na čase dát se do práce.
Prostudovali jsme mapy, připravili vybavení,
shromáždili příděly a zásoby
a trénovali v místních horách.
Všichni jsme byli nadšení a nemohli se dočkat, až vyrazíme.
- Nesnáším sněžnice. - Ale sluší ti, Jensone.
Hej lidi, nebojte, na to časem přijdete.
Stejně tak, jako jeho.
Kurva.
A dnes je 25. ledna.
Čas vyrazit.
Pátrání po 5 amerických studentech,
kteří se minulý měsíc ztratili v Uralu, pokračuje.
Možná si pamatujete, že před třemi dny záchranáři našli stany, batohy
a jiné vybavení, očividně patřící těmto studentům.
Více nám prozradí Ivan Kudryavtsev ve zprávách ruského kanálu Russia24.
Dobrý den, sledujete zprávy kanálu Russia24, dnes s Ivanem Kudryavtsevem.
I nadále sledujeme události, které přitahují pozornost všech světových médií
a hlavním Ruským tématem.
Záhadné zmizení skupiny Amerických dokumentaristů v severním Uralu.
Skupina Američanů šla ve stopách výpravy Igora Djatlovova,
jejíž devět členů na stejném místě, během záhadných okolností roku 1959 zahynulo.
Experti poskytli několik teorií, jak ke zmizení došlo.
Myslím, že nejspíš přišli do styku s mimozemskou lodí, nebo něčím takovým.
Během let zde bylo spatřeno mnoho zajímavých úkazů.
Čím více to studuji, tím více záhadných a hrozivých znamení nacházím,
včetně znamení mystických.
Na tomto území je spoustu nevysvětlených záhad, které tyto teorie podporují.
Je to uvěřitelné, vzhledem k tomu, kolikrát byli lidé
svědky nevysvětlitelných objektů na obloze.
Dodnes jsou z tohoto území hlášeny nálezy stop Yetiho.
Dokonce i místní obyvatelé, kmen Mansi, má svou teorii.
Mansiové vzpomínají, že když Djatlovova skupina zmizela,
nad horami byly slyšet divné zvuky a viděli ohnivé koule.
Věří se, že je to místo, kde se protínají dva světy
a kde mezi nimi můžete přecházet...
přecházet do světa démonů.
Stav vyšetřování záhadného zmizení pěti Amerických dokumentaristů v severním Uralu,
kde v roce 1959 zemřela skupina Igora Djatlovova, budeme i nadále sledovat.
Děkuji, Ivane.
Studenti točili dokument o nešťastné výpravě Igora Djatlovova
a osmi dalších Rusech před padesáti lety.
Nejnadějnější stopou bylo nalezení jejich nahrávacího vybavení.
Znalci nahrávky prozkoumali a veřejnosti nic neukázali, ale dnes,
skupina hackerů jménem CONSPIRA-LEAKS získala k nahrávkám přístup
a vystavila je na svém webu.
Otevřela jsem dveře temnotě, stejně jako v mém snu.
Byl to jen sen. Jenom sen.
Jensone, nikdy se odsud nedostaneme.
O 1 měsíc dříve
Přistáli jsme v Rusku a naše cesta teď vede z Čeljabinsku
do města v Uralu jménem Ivdel.
- Pěkné tetování, máš i druhé křídlo? - Jenom jedno, bolelo to jako čert.
To si piš.
Ještě něco jiného? Ukaž se kameře.
Ani ve snu, úchyle. Co ten tvůj mobil?
Jo, je vybavený univerzální GPSkou, která, když nebudeme mít signál,
- dovede nás kamkoliv budeme chtít. - Bezva.
Nemůžu to odtamtud dostat. Nevzal jsem si na to vodičku.
Tak mi to nedělej.
To říkáš kameře?
Ne, Lucille.
Děláš, jako kdyby to byla holka.
Filmaři na svých kamerách hodně lpí...
Neposlouchej jí, lásko, jenom žárlí.
- Prosím. - Děkuji. - ...jako fakt hodně.
- Váš čaj. - Děkuji.
Co vás kluky vede k tomu vzít batoh a přežít týden v přírodě?
Je to zkouška, muž proti živlům.
Lidé bez těchhle věcí přežívali desítky let
takže pokud to mám udělat, tak si piš, že udělám.
Nějak moc si věříš.
No pokud bych tam šel a nevěřil si, nevrátil bych se.
Co ty, JP?
Došlo mi, že žijeme jen jednou.
Chci toho dělat a vidět co nejvíc můžu.
Batoh mám sbalený, abych přežil několik měsíců.
- To déle. - Jo, možná roky.
Kolik lidí tohle může říct?
Doufám, že tak dlouho tam nebudeme.
Hele, nikdy nevíš. Nikdy nevíš.
Lidi, zamávejte mi!
Jednu noc strávíme v Ivdel a setkáme se s Piotrem Karovem.
Byl desátým členem Djatlovovy expedice, ale první den onemocněl a musel se vrátit.
Chvíli na to se psychicky zhroutil
a od té doby je zde v psychiatrické léčebně.
Odejděte, přestaňte natáčet.
Nedotýkejte se kamer.
Žádné natáčení!
- Můžete říct něco na kameru? - Jděte domů.
No tak, studená válka už skončila, jsme přátelé.
Proč nemůžeme natočit rozhovor s Piotrem Karovem?
- Zemřel. - Cože? - A teď odejděte.
Co se mu stalo?
Jděte!
- Ten je ale milý, co? - To jo.
Holly, horní okno!
Co tam?
To je on?
:: ODEJDĚTE ::
Nerozumím tomu.
- Viděli jste to? - To patřilo nám?
Co tam bylo napsáno?
- Viděli jste to, ne? - Jo. - Co to sakra...
Vím, že začínám znít jako Jenson,
ale věřím, že to byl Piotr Karov a já chci vědět, co bylo na té ceduli.
A protože k němu nemůžeme a vlaky sem nejezdí
pokoušíme se sehnat odvoz do města Vijay, kde začne naše cesta
Nejsem si jistý, jestli tam máme poslat Jensona,
ten je schopný obnovit Studenou válku.
Dobře, ti kluci tvrdí, že je tady místní bar.
Měli bychom tam zajít, budou tam i místní.
Třeba znají i Vijay. Pokusím se vám sehnat odvoz. Co vy na to?
- Tak pojďte. - Bar, to se mi líbí.
- Jdeš špatně. - Ne, máme jít tudy.
Hele, a jsme tady.
Jenson : Andy - 1:0
Hele, psi nechávají venku. Domů půjdeš sám.
- Vtipné. - Boom Town.
- Holly, víš, proč tu nikdo neřídí pod vlivem? - Ne.
- Hej, pojďme se vyfotit. - Jasně. - Nastavím samospoušť.
Jen když dáš odpočet na tři.
Jdeme na to.
Jedna...
- Sýr! - Dvě... tři.
- Mluvíte anglicky? - Samozřejmě.
- Něco k pití? - Ano, prosím.
Jensone, nezapomeň, hledáme odvoz.
Jsme mladí, pěkní lidé a chceme se napít.
- Kam máte namířeno? - Do Vijay.
Co to pití?
Vijay?
A proč?
Točíme dokument o případu Djatlovova průsmyku.
Tak to musíte ochutnat tohle.
Co to tam máte?
Paráda, paňáky.
To díky mně, dostane se nám speciální léčby.
Máte někdo cigaretu?
Asi jich tu bude dost.
...neoznačená láhev zkázy.
- Pane Bože, cítíte to? - Jo. - Bože, to je puch.
- Mně... jen trochu. - Lij to tam.
To jsou lampy.
Tak jdeme na to.
- Můžu to rozdat? - Počkejte.
- Bože, to bude zlé. - Pojďme na ty mrchy.
Můžete prosím.
Pánové...
Pojď ke mně, paňáku.
- Tak tedy na vás. - Děkujeme.
- Na zdraví. - Cože?
Sice nevím nic o místních lidech, kultuře, nebo ruských ženách,
ale tohle jsem si doma zjistil, takže...
- Na zdraví. - Na zdraví, lidi.
Můj Bože!
Ta teda píše.
- Výborná. - Co jste to za srágory?
Co to je?
Samogon.
- Samogon. - Samogon.
Takže to je jako ruská slivovice.
Jo, proto nám ji dal.
Měli ji tu i oni.
- Než odešli. - Kdo? Kdo jí tu měl?
Djatlov, pil to taky, než odešel.
Přestaň, není to vtipné.
- Není to nic špatného, ne? - Je to jen náhoda.
- Dáme si ještě jednu rundu, příteli. - Jasně. - Nalévejte.
- Vy tu něco točíte? - Přesně tak.
- A míříte do Vijay, že? - Ano, víte, jak se tam dostaneme?
Vezmu vás tam.
- Opravdu? - Zítra odjíždíme.
Dobře, skvělé a vezmete nás všechny?
- To nebude problém. - Já vám to říkal.
Dobře. Můžete mu také nalít?
- Jasně. Co piješ? - Vodku.
Moc vám děkujeme.
Nemáte zač, jmenuji se Sergei.
Vidíte, není to tak zlé.
Kdo dal Jensonovi na starost dopravu?
- Aspoň tu máme holky, brácho. - Sni dál.
Jak je to daleko?
Vijay? Asi kolem 65 km.
65?
Bezva.
Alespoň tu máme dost brambor na žvýkání.
No tak Denise, pojď.
Lidi...
přimrzla mi víčka.
To není k smíchu, co mám dělat?
- Vydrž, nehýbej se. - Buď na ni něžný, Andy.
Vydrž, ještě jedno.
Tak, a je to. V pořádku?
- Jo, díky. - Jsi v pohodě?
Je tu zima.
Máš tu něco... Je fakt zima.
Tak pojď!
Klídek, kámo, uklidni se.
Dám ti 100 babek, když olízneš nárazník.
Dám ti dolar, když vykouříš JPho.
No tak, kluci...
Hele, tohle se ti bude líbit.
Ukázalo se, že Sergei přijel navštívit svou tetu.
- No paráda. - Ne.
Tvrdí, že byla součástí prvního záchranného týmu u Djatlova.
- Vážně? - Ano.
Zeptám se jí, jestli si s vámi promluví, pokud chcete.
Ano, jistěže chci.
- Budu filmová hvězda, že? - To si pište.
Umí anglicky?
Lépe, než já.
Můžete mi něco přeložit?
- Na, podrž kameru. - Jasně.
Pojďme už dovnitř za jeho tetou.
Jak se jmenuje?
Alya. Byla učitelka.
Co je to?
Nápis, který jsme viděli v okně.
Takhle?
Myslím, že ano.
Co to znamená?
Odejděte.
Povězte nám, co se stalo.
Můj bratr, Vallik,
Sergeiův otec, našel první tělo.
Stále si pamatuji, jak křičel,
když jí přetočil.
A dál?
Najít ostatní netrvalo dlouho.
Pátrali...
Pátrali jsme po tělech.
Našli jsme dvě
a jedno ženské.
Pokračovali jsme k ohništi.
Tam jsme našli dvě
a kolem pak ještě další čtyři.
Byli jsme smutní,
ale ne překvapení.
Pak nám došlo,
že to nikdo nepřežil.
Ale to místo bylo tak zvláštní.
Cítila jsem,
jak jsou z toho lidé nervózní.
I já se tak cítila.
Něco s tím místem bylo v nepořádku.
Pak jsem odešla.
Chtěla jsem už odtamtud být pryč.
V tu chvíli jsem našla další dvě.
Na severní straně.
Bylo na nich něco divného.
Více, než s ostatními.
A něco
bylo poblíž nich ve sněhu.
Nějaký stroj.
Bylo to divné.
Promiňte, co?
Na chvilku... to přerušíme.
Takže jste našli jedenáct těl?
Ano.
Jste si jistá?
Vím, co jsem viděla, mladá dámo.
Nikdo to nezapomenu.
Ale hlášení,...
fotky z místa nálezu,
všude se píše jen o devíti.
Cože?
Věřila bys tomu, co ti někdo říká,
nebo bys věřila svým vlastním očím?
Vysadím vás na blízké stezce.
Moc vám děkujeme, Sergei.
- Já ti to říkal? - Co? - Mimozemšťani.
Kdo jiný by to mohl být?
A co armáda? Říkal jsi, že tehdy prováděli nějaký experiment.
Měním svůj tip na mimozemšťany.
Jasně, dává to větší smysl.
Co ty Andy? Co říkáš na Jensonovu teorii o mimozemšťanech?
- Pitomost. - Někdo je tu tiché povahy, co?
Vypadá to, že s tebou Andy nesouhlasí.
A co jako.
Už sis mě pořádně natočila? Natoč i hory.
Když ty jsi daleko zajímavější, JP.
- Hej Andy, Denise z tebe nemůže spustit oči. - No jasně.
No jo pořád. Ježiši.
To je blbec.
Tak co, lidi,...
- představovali jste si to takhle? - Jo. - Jasně.
JP?
Nějaká poslední slova?
Je to ona?
Co?
Kholat Syakhl.
Jo.
Hora mrtvých.
Panebože.
Jak můžete vidět, počasí se může rychle změnit.
A taky se tak stalo.
Už zase ta sněžnice.
To je ale krám.
- Tady bych zemřít nechtěla. - Počasí se brzy zlepší.
- Jensone! - Hej. - Ještě jeden záběr. - Přidej.
Lidi, tohle je paráda.
Takže, pane Hausere, povězte nám něco o vaření.
No... měli byste se snažit vařit jednoduchá a lehká jídla.
A proto...
pro vás mám...
sušené horské chilli. Mňamka.
- Víš, že jsme vegetariánka, ne? - Vážně?
Jo.
No, tak to nevím... Co třeba makaróny se sýrem?
Takže uvaříte vodu.
Používáš sníh?
Potřebujeme šetřit čerstvou vodu, ale neboj, uvaření sněhu zničí všechny bakterie.
- To je vůně. JP, ty jsi král kuchařů. - Počkej, až...
to nebude horké.
Pitomec.
Proč jsi mi to dával, když jsi věděl, jak je to horké?
- Pořád ještě nemůže jíst. - Asi máš pravdu.
Vypadá to skvěle.
Co máš?
Čokoládu.
Paráda.
To jsi jí měl celou tu dobu?
Já spím dobře i tak.
- Mám pro tebe malé překvapení, Denise. - Jo, a jaké?
Něco jsem ti vyřezal.
Díky.
Pěkný.
- V životní velikosti. - Co s tím mám dělat?
-Jestli chceš, můžu ti to pak ukázat. - Tím jsem si jistá.
- Kolik nocí s těma klukama budeme? - Dvě.
Mňamka.
- Jaké jsou Beeferoni? - Dobré. - Chceš? - Ne, díky.
Ach, Jensone, ukaž mi své krásné oči.
To je tak sexy.
Jsem sexy?
Jaké jsou tvé první profesionální filmové zážitky, na kterých pracuješ?
Tohle se tam počítá?
Tohle je profesionální... Lepší možnost nedostaneš.
Je to prima, a jak se tobě líbí výšlap?
- Pěkný, lehký. - Jo? Opravdu?
- I ve spánku. - Tak se ukaž, výško.
Tak se ukaž, výško!
Jen se ukažte, hory!
Odešel bys teď od nás?
Myslím, že zůstaneme spolu.
- Co že jsi tak chytrá? - Mám sebedůvěru.
A ještě tu máš i něco jiného, co?
- Ježiši Kriste. - Ještě že jsem to neslyšela.
- To slyšet nechceš. - K popukání.
- Není to nádhera? - Cože?
Polární záře.
Aha, jasně.
Jo, je...
moc...
pěkná.
- Co jazyk? - Dobrý.
Hele, pokud tě nezajímá polární záře, tak támhle má Denise stan.
Věř tomu, nebo ne, ale právě teď po ní nejedu.
Dobře. Co tedy děláš?
Během týdne, kdy se stala ta nehoda, lidé hlásili oranžová světla na obloze.
- Šest rozdílných svědků. - Mimozemšťani.
To si myslí většina lidí.
Oficiální zpráva psala o mimořádných atmosférických podmínkách,
takže se třeba mohl v mracích odrážet měsíc, nebo něco takového.
- Ale ty tomu nevěříš. - Hej, jděte už spát.
- Ráno brzy vyrážíme, abychom tam už byli. - Dobře.
Co je?
Zítra je velký den.
Jo, já tu ještě chvilku zůstanu.
Dobře.
Co to bylo?
- Co bylo co? - Ten zvuk.
To je fuk.
- Holly, vstávej. - Co se děje?
- Něco tady bylo, to musíš vidět. - To si z nás Jenson jen utahuje.
Co je sakra?
Dobře, točím.
- Denise... - Mě se to nelíbí.
- Denise, pokud se má něco stát, tak se stalo včera večer. - To nevíš.
- Nevystavila bych tě nebezpečí. Vím, že to je divné, proto to musíme natočit. - No tak dobře.
Počkejte chvilku, kluci.
Díky.
Debile.
Dnes ráno jsme se vzbudili a našli něco zvláštního.
Stopy,
všude kolem těch dvou kamenů a kolem stanů.
Mají divný tvar. Vidíte, jak je velká?
A ta další... je ještě větší.
Dvě různé sady, dva různí lidé.
- Lidé? - Nehodlám říkat Yetti, Jensone.
Ale no tak. Vidíš, jak jsou velké. Co jiného by to mohlo být.
Nevím, třeba medvěd, nebo sněžný tygr.
- Sněžný tygr? - Ty už vyhynuly, ty génie.
A je to ještě divnější. Každý, kdo zde chodí,
potřebuje speciální boty. Potřebujete přilnavost,
takže mají buď ostny, nebo rýhy.
Ale stopy jsou hladké.
Ať to byl kdokoliv, byl bosí.
Andy nám řekl, že v noci zde klesne teplota tak,
- že byste do 10 minut přišli o prsty. - Takže to musel být Yetti.
- Nebyl to blbej Yetti! - Jak to víš?
- Protože neexistují. - Ty neexistuješ.
Tak a jedeme.
Žádná ze stop nevede do, ani z tábora.
Jako by se něco sneslo z oblohy, chodilo bosé, zatímco jsme spali,
a pak se to zase vzneslo.
- Umí Yettiové také létat? - Možná.
Můžeme se už sbalit?
- Jsou tu nějací sněžní tygři? - Ne, žádný tu nejsou. Pojď.
Nemusíme jít přes to, ne?
- Ne. - Jste v pohodě, jste od rána nějak ticho. - Jo, jsme v pohodě.
- Nevypadáte tak. - Nelíbí se nám, když si s námi někdo zahrává.
- To si myslíš? - Ne, myslíme si, že nás včera večer navštívil Bigfoot.
- A jak bych to asi udělala?
Pravda, Holly, nikdy ještě nikdy falešné stopy do sněhu neudělal.
Má pravdu, Holly.
Pro pobavení je to dobré, ale podívej se, kde jsme.
Poslední místo, kde chceš mít vyděšené lidi.
Nevíš, co říkáš.
Řekněme, že jsme se na tom, co se ráno stalo, neshodli.
Holly, slyšíš to?
Takže se snažíme najít místo, odkud přišel ten divný zvuk.
Poslechli jsme si nahrávku a nikdo nedokázal vysvětlit, co to bylo.
A pak jsme našli tohle.
Jako ty u tábora.
Odnikud ani nikam nevedou.
Začínáme z toho šílet.
Holly, tohle musíš vidět!
Další stopy.
- Co to je? - Meteostanice.
Umisťují je na odlehlá místa. Ta vrtulka měří rychlost větru.
Teď už asi ne, co?
Co to děláš?
Koukni na ty stopy.
To, co dělalo ty zvuky, bylo tady. Chci vědět proč.
- Tak co? - Vydrž.
Co to...
- Jsi v pořádku? - Dobrý? - Jo. - Určitě?
Holly, jazyk?
- Není tu bezpečno, Holly. - Jo, vypadá to tak.
Je to jazyk! Měli bychom odtud ihned odejít.
- Denise, můžeš chvilku... - A ty stopy?
Nejspíš jsou zvířecí, dej nám chvilku prosím.
Hele, jen si z nás utahuje kvůli tomu filmu, jasné?
Jsi v pohodě?
Jo, jo. Jsem jen trochu vystrašený. Nic víc.
- Hele, všichni jsme trochu rozrušení. - O těchhle průsmycích jsem slyšel v Číně.
Ptáci létají proti zdi a...
lidé, i zvířata přichází o rozum a umírají
A může za to vítr, který vytváří zvuk o 4 MHz.
Lidé z něho pak šílí.
- Myslíš si, že... - Že z nás vítr dělá blázny? Ne.
Všichni jsme viděli nahrávku a slyšeli to, co to bylo.
Řekni mi prosím, co se děje.
Už jsem je předtím slyšel.
Ježiši, Jensone.
Na...
Na vysoké jsem fetoval.
Nějakou kyselinu?
Pane Bože. Já to nikdy nezkusila.
Nejdříve... to bylo pěkné.
Jako kdyby všechny mozkové buňky v jednu chvíli pracovali, poprvé v životě.
A potom to začalo být divné.
Začal jsem je slyšet.
Všude mě pronásledovali a já před nimi utíkal.
A pak mě našla policie, jak jsem v jedné ulici křičel něco o démonech.
A teď jsem tady, s tebou,
a s nimi taky.
Uklidni se, Jensone.
Jako malé se mi zdál jeden sen. O tomhle místě.
Byl úplně stejný. Hory, sníh, všechno...
???
Vylezla jsem ven a tam dveře.
Dveře.
Ale nechtěla jsem je otevřít, musela jsem.
a na druhé straně byla velká tma.
Černota. Nemohla jsem dýchat.
Po probuzení jsem vždy křičela.
Rodiče tvrdili, že to jsou jen noční můry.
Vzali mě k doktorovi, tem mi dal nějaké léky, ale nepomohli mi.
A pak jsem viděla reportáž o Djatlovově případu.
A bylo mi to jasné. To bylo ono.
Pane Bože, to je to místo ze snů.
A proto jsem si jistá, že na to společně přijdeme.
My zjistíme, co se s těmi lidmi stalo.
???
Scooby Doo
Pes?
Ano. Ne, ne.
???
Půjdeme?
Tahle hora je opravdu úžasná.
Musím vám pořád připomínat, jak nesnáším sněžnice?
Nikdo nic?
Tak ne.
Kluci, počkejte.
Přidej, jsi jako šnek.
Kluci, počkejte, tohle je ono. Jsme tu.
Díky Bohu.
Jsi si jistá?
Ty obrázky jsem viděla už stokrát. Je to ono. Tady se to stalo.
Tohle je Djatlovův průsmyk.
Před třiapadesáti lety právě tady skupina devíti lidí rozbila tábor.
Navečeřeli se a šli spát.
Té noci, někdy mezi devátou a jedenáctou večer,
je něco, co Rusové označili za neznámou spontánní sílu,
tak vyděsilo, že rozřízli stan zevnitř
a všech devět uteklo do noci.
Bylo 17°C pod nulou.
Tenhle záběr se ti bude líbit, Andy. Vypadáš jako nějaký šéfkuchař.
- Jo? A který? - Ten teplý.
- To bylo tvrdé. - Opravdu milé, Jensone.
Rustem Slobodin, 23 let,
první, kdo zemřel.
Igor Djatlov, 23 let.
Vůdce výpravy a nejzkušenější turista.
Vylézt ze stanu byl pravděpodobně jeho nápad.
Zinajda Kolmogorovová, 22 let.
Byla o rok starší než jsem teď já.
Byla nejblíž tábora, když to přišlo.
Jediná oběť, která jevila známky zápasu.
Chyběl jí jazyk a velká část úst.
Ludmila Dubininová, 21 let.
Nikolaj Thibeaux-Brignolles.
Alexander Zolotarjov.
Alexander Kolevatov.
Příčina smrti všech obětí byla určena jako podchlazení,
ale Rustem a Nikolaj měli také vážně rozdrcené lebky
a Ludmila s Alexanderem Zolotarjovem měli několik zlomených žeber.
Ale žádné z těl nemělo zranění způsobené obranou.
Vůbec žádné vnější poranění.
Něčemu se nějak podařilo rozdrtit lebku dvou mužů
a zlomit Ludmile a Alexandrovi žebra,
aniž by to zanechalo jedinou modřinu.
U Alexandrova těla byly také nalezeny zvýšené známky radiace.
Haló!
Kde tady k ní mohl Alexander přijít?
A proč pouze on?
Georgij Krivoščenko, 24 let.
Jurij Dorošenko, 21 let.
Zatímco ostatní utekli, oni zůstali tiše sedět u vyhasínajícího ohně
až umrzli k smrti.
- Co se děje, Andy? - Nic.
Nevypadá to tak.
GPSka je v háji, měla mě upozornit, až tu budeme.
Ještěže sis toho všimla.
Předpokládám, že za to můžu taky já.
- Nevím, dělala jsi s ní něco? - Ne.
Pokud ano, musela udělat něco i s mými hodinkami. Výškoměr nefunguje.
Podívej.
To je kompas od Suunto.
Byl jsem s ním v Himalájích, všude fungoval, ale tady ne.
Asi bychom měli vyrazit.
Cože? Právě jsme se zastavili.
Bez mapy, nebo kompasu jdeme naslepo.
Co je s mapou?
Ještě bychom tu neměli být.
Co tím myslíš?
Podle mapy jsme dnes ušli 22 km.
Neměli bychom tu být dříve než před půlnocí.
- A co? Tak jdeme rychleji. - Hele, zabalíme se a půjdeme dál
dokud kompas nepřestane blbnout. Něco tu ruší magnetického pole.
Můžeme to podniknout znovu, nikdo nepozná rozdíl.
- Ale nebudu mít stejné záběry. - Vyprdni se na ně, Holly.
Něco je očividně špatně, když začneme balit, můžeme ještě odejít.
Ne, ne, ne.
Taky tady nechci tábořit, ale než zabalíme, tak půjdeme ve tmě. To není dobré.
Kluci, vždyť je to jedna noc. Lidé takhle žili tisíce let,
aniž by měli hodinky, GPSky. Myslím, že jednu noc zvládneme.
Kvůli tomu tu přeci jsme.
Dobře, udělám večeři.
Děkuji.
Hele...
oni si tam randí. Cítím se tu jako páté kolo u vozu.
- Nechápu, jak ho může mít někdo rád. Je tak arogantní... - Namyšlený...
- ...nadutý... -...tvrdý... -...hňup.
Jsem si jistý, že mají ve stanu místo, tak se klidně přidej.
Pro tebe taky, jednoho dne budeš mít hezkého kluka jako je Andy, takže...
Co to děláš?
Nic, jen...
Kruci.
Díky, fakt dík.
Proto nemůžeš nikoho potkat.
- Ne, nikoho nemůžu nepotkat, protože už mám tebe. - Sni dál.
To, co předtím...
Andy říkal...
- o tom rušení magnetického pásma. - Jo?
Co když to není pravda?
Dobře, řekni nám, co jsi zjistila.
Tohle je docela obyčejný Geigerův počítač.
Zkrátka a jednoduše zaznamenává hladiny radiace.
Jak můžete slyšet...
V této oblasti je zvýšená radiace.
Třeba je to uran v kameni.
Není nebezpečná,
ale je vyšší, než by měla být.
A její zdroj...
jde rozhodně odtud.
Prověříme to.
Přímo tudy.
Pozor, kam šlapeš.
- Lucille se to nelíbí. - Myslím, že jsme něco našli.
Támhle Jensone...
Vidíš, jak je tam led tenký?
- Jo. - A sníh - Co?
Vypadá, jako když v něm někdo chodil.
Někdy v posledních několika dnech.
- Buď opatrná. - Jasně.
Přímo tady nad námi.
- Holly, buď opatrná. - Dobře.
Počkej.
Jensone, nemyslím si, že je to kámen.
- Sakra. Točíš to? - Jo, točím. Točím to.
Buď opatrná.
- Vidíš to? - Ano.
Pokračuj dál.
No tak.
- Co je to? - Nevím, je to...
Panebože.
Sakra, Jensone, vidíš to?
Řekni do kamery co vidíš. Řekni mi, co vidíš!
Něco jako jeskyni.
Pane Bože, Jensone, to jsou... Odlož kameru a pomoz mi.
- Jsou to dveře. - Cože?
Odlož kameru.
Musím to natočit.
To je tak divné.
Jasně, že je, Jensone, jen se podívej.
Dveře uprostřed hory.
Zamykají se zvenčí.
Mají něco držet uvnitř.
Jo, ale co?
Holly!
Hej! No tak!
Ruská vláda si dala tu práci a postavila velké dveře
uprostřed hory, aby něco udržela uvnitř. Neměli bychom...
Jensone! Kvůli tomu tu jsme!
Copak nechceš vědět, jestli to byla ta neznámá spontánní síla,
Yetti, mimozemšťani, nebo... sovětský nadčlověk?
Chci vědět, co se tu stalo a odpověď je za těmi dveřmi.
Tak mi je prosím pomoz otevřít.
Dobře?
Počkej.
Už jsou otevřené.
Ale jsou zamrzlé.
Vypadá to tak.
Dobře, to znamená, že je můžeme otevřít, jen musíme nechat roztát led.
- Přineseme s klukama horkou vodu... - Ne, ne, ne.
Ne, protože...
Proč?
Už teď jsou pěkně nervózní, jasné? Tohle je vyděsí ještě víc a...
Chci přestěhovat tábor, takže...
jim o tom povíme zítra. Pojďme teď pryč, a pak se vrátíme, jo?
Nazdar lidi, co děláte?
- Půjdeme už do postele? - Jasně.
- Dobrou. - Dobrou.
Dobrou, Holly.
Dobrou.
Co to čteš?
Jatka č. 5.
- Nelíbí se ti Vonnegut? - Ne, ta knížka se mi líbí.
- Včera jsem na ni myslela. - Super. - Působivé.
- Posaďte se, profesorko. - Díky.
Jenom tohle odložím...
Je skoro nemožné se zahřát
a ty pořád sedíš na sněhu.
Můj zadek naříká od doby, co jsme odešli.
- Našli jste něco Geigerovým počítačem? - Ne, jsme v bezpečí.
To je dobře.
Teda... vím, že bys chtěla najít něco do svého filmu.
Ještě máme čas.
Mladá láska.
Tím bych si nebyl tak jistý.
Je to skvělý kluk,
ale rozhodně ne její přítel.
Vážně? Podle mě jsou roztomilý.
To protože je dobrý Horský balič.
Horský balič?
Jo, no, to je...
Takže... Horský balič... Zavedeš holku na kraj světa,
hlavně když je tam zima, aby se měla ke komu tulit.
Taková romantika, panečku.
A je to ještě horší.
Má opary?
Ne, teda aspoň o nich nevím.
Víš, proč má telefon s kamerou?
Neříkej, že si to nahrává.
Netočí s ní jen panoramata.
- Něco jako digitální zářez. - Né, Denise!
Ta už to má jasné.
A čím se bavíš ty?
Dovol mi, abych ti představil mého kamaráda, plukovníka Whiskey.
Zdravím, plukovníku.
- Posluž si. - Johne Patricku Hausere,...
snažíš se mě opít?
Pomáhá to k paradoxnímu svlékání.
Dobré.
- Kam šli ti dva? - Neboj se, je to Horský balič.
Co to znamená?
- Zkus hádat... - Nechci být, lidi,
druhý v pořadí...
Vždycky můžeš povolat Lucille, ne?
Ty se směješ, chlape,
ale kdyby sňatek s kamerou byl v Oregonu legální,...
udělal bych to. Ale bohužel není,
takže náš vztah zůstává čistě pracovní.
Po většinu času.
No dobrá, tak já půjdu...
- ...spát. - Jasňačka.
- Dobrou noc. - Dobrou. - Sladké sny.
Promiň, že tě podezříváme z vytvoření těch stop.
V pohodě. Ve vaší situaci bych si myslela totéž.
Ne, udělali jsme ukvapený závěr.
Čekal jsem, že to bude flákárna, ale není to tak.
No, tak jestli mi to chceš vynahradit,
sežeň mi něco teplého, k čemu se můžu přitulit.
- Vážně? - Jo.
Tak jo.
Právě je... 6 ráno,
takže tu máme třetí den naší cesty.
A... jsem tu s Denise.
Co to děláš?
Točím o nás film.
Už jsi zase připravený?
- Překvapená? - Ne, jsem ohromená.
Ohromená?
Vypni to.
Vypni to!
Andy.
Sakra.
Co to bylo?
- Co to bylo? - Slyšela jsi to, viď? - Jasně.
Lidi...
Jste všichni v pořádku?
Co to bylo?
Co to sakra je?
Zatraceně.
Denise!
Denise, vylez!
LAVINA!
- Denise! - Denise! - Denise!
Je mrtvá!
- Denise! - Je mrtvá. - Třeba tu ještě někde je a dýchá.
Je mrtvá!
Je mrtvá.
Nechal jsi ji tam.
- Nechal jsi ji tam. - Naser si.
- Chtěl jsi se s ní jen vyspat... - Uklidni se!
Má pravdu, teď už pro ní nic nemůžeme udělat.
- Oni jí zabili. - To byla lavina.
Prober se, chtěli nás zabít a chtěli, aby to vypadalo jako nehoda.
Ty magore, takovéhle věci se normálně nedějí.
Chceš mi říct, že jsi neviděl ty nálože?
Nebo jsi slyšel vybuchnout horu?
Vždyť nevíš, co se stalo!
Jak by nás tu mohl někdo najít? Rozhlédni se!
Žádal jsem o povolení a předkládala plány naší cesty.
Přesně věděli kde, a kdy budeme, JP.
Čekali, až budeme spát. Jenson má pravdu, někdo se nás snaží zabít.
Ježiši, Holly, už i ty?
Tak mi řekni, kdo to je?
Armáda, vole!
Tohle je vážný...
Zmlkněte, oba dva! Zmlkněte!
Taky nemůžu uvěřit, že je Denise mrtvá, ale je.
Teď musíme držet spolu a nikoho dalšího neztratit.
- Andy, co máme dělat? - Můj batoh, je tam lékárnička.
A co s ním? Řekni nám, co dál.
Budete mi muset nahodit nohu...
Dobře. Jensone, vezmi kameru, já se o to postarám.
Promiň, promiň, promiň.
Andy, musím... musím rozstřihnout kalhoty.
- Bude to rychlé. - Dobře, dobře.
Budu se snažit jemně.
Kruci. Tak, už to mám.
Andy, zůstaň v klidu, budeš v pořádku.
Je to dobré, dobré.
JP, potřebuji, abys mi něco donesl.
Pane Bože.
- To bude dobré. - Tak co?
Dobrý, je to dobrý. Všechno bude v pořádku.
V pohodě, je to dobré.
Není to tak špatné, jak si myslíš.
Jensone, dojdi pro kus dřeva, nebo něco z čeho uděláme dlahu.
Není to tak zlé, budeš v pořádku.
Teď to bude trochu bolet. Dobře?
Musíte jí nahodit, nahoďte jí.
Tak já, kámo, počítám do tří.
Pořádně se nadechni. Jsi připravený?
- Už to udělej. - Dobře, na tři.
Připraven? Jedna...
To nebylo tak špatné, už je zpátky.
Už je to za námi.
Vy jste to natáčeli?
Vypněte to, nechci, aby mě takhle někdo viděl.
Říkal jsem ti, že to nebude fungovat
Zaplatil jsme si mezinárodní roaming.
To je pitomost, musíme vystřelit světlici.
- Pokud ten, kdo to udělal, uvidí... - Tohle nikdo... neudělal.
- Já nevím JP, třeba má Jenson pravdu. - Nemá.
Kvůli tomu se Andy vracel a riskoval život.
Někdo už bude vzhůru a uvidí to.
Musíš to točit?
Ať se stane cokoliv, chci, aby se vědělo, co se nám stalo.
Nebudeme potom další záhada jako Djatlov.
Pokud to uděláme, nemůžeme se na chvíli někde schovat?
S Andym asi nehneme.
Co to bylo?
Co?
Ten pohled.
O co tady jde?
Předtím jsme s Geigerovým počítačem něco našli.
Co jste našli?
Dveře.
Cože?
Celý den tady mrzneme a někde tu je zatracenej bunkr?
Stejně nešel otevřít a hladina radiace byla...
vysoká.
Jak moc?
Ne nebezpečná, ale...
Neuvěřitelné.
Ty stopy jsou taky tvá práce?
Ne, ty jsem neudělala já.
Nevěřím ti.
Fajn...
tak nevěř.
Dobrá.
Pokud někdo odpálil tu lavinu, odpověď je tam, ne?
Jo.
Tak vystřelíme světlici a zavoláme sem lidi,
a ten, kdo to byl, už nebude mít možnost nás zabít.
No tak.
Hele...
Co?
Oranžová světla na obloze.
JP, moc se ti omlouvám.
Měla jsem ti to říct, ale s klukama jste řešili problémy s kompasem a s mapou a...
Nechtěla jsem, aby se někomu něco stalo.
Šla jsi ve stopách, které zabily devět lidí.
Co jsi čekala, že se stane?
Nevím.
Já jsem prostě...
Tohle místo mě vždy tak přitahovalo.
Nevím proč. Neumím si to vysvětlit.
Tohle jsem nechtěla.
Myslíš, že někdo viděl tu světlici?
Nevím.
Jestli tu budeme sedět ještě chvilku, vypáčím ty dveře radiace neradiace.
Dobře,
máme tu borůvkové palačinky a makaróny se sýrem.
Dej si k snídani palačinky.
Hej Jensone.
- Jo? Co je? - Hele, chlape...
Denise je mi líto.
Mysli si co chceš, ale opravdu je mi jí líto.
Jo, mě taky.
Do háje, někdo sem jde, podívejte.
Pomoc!
Pomozte nám!
Viděli jsme světlici. Jste v pořádku?
Máme tu raněného kamaráda!
- Oni lžou. - Cože?
Nemají batohy, a jak se sem tak rychle dostali?
- Sledovali nás. - Vidíte, to oni odpálily ty nálože.
- Jděte. - A kdo? - Armáda. - Jděte.
- Nenecháme tě tu, Andy. - Běžte! Já jít nemůžu.
Zvedneme tě a poneseme. Raz, dva, tři.
- Dobře, dobře. - Nejde to, nemůžu. Běžte, nechte mě tu.
- Jensone, ke dveřím. - Jasně. - JP půjdeš za námi, ano?
Počkejte, dejte mi tu zbraň na světlice.
Pospěšte si.
- Musíme jít. Hned. - Běžte.
- Nenechám tě tu. - Nenecháme tě tu.
Pošleme ti pomoc.
Oni na nás střílí! Co to ku...
Ježiši Kriste.
- NE! Jděte.
No tak JP! Jdeme! Jdeme! Dělej JP!
Přidej, Holly.
Vstávej!
Otevři ty dveře.
Do prdele, ...
Otevři je!
Jsou otevřené, ale jsou zamrzlé.
Honem, přidejte.
Otevři je a rychle dovnitř.
Zalez tam.
- Holly. - Zavřete ty zatracený dveře.
- Zamkni je. - Zamykají se zvenku.
Pane Bože, zamkli je.
- Jsi v pořádku? - Ne, krvácím. - Tlač si na to.
- Budeš v pořádku. - Stůj chvíli v klidu.
Najděte kameru, najděte kameru.
Tak jo, mám jí.
Co vidíš?
Tunel.
Jsme... v tunelu
Vidíš něco?
Přepínač... Napájecí přepínač.
- Tak ho přepni. - Dobře.
- Funguje to. - Díky Bohu.
- Musíme zatarasit dveře. - Proč?
Protože se zamykají zvenčí. Dostanou se sem.
Nikdo sem nepůjde, nebudou plýtvat náboji.
- Sakra, Jensone... - Rozhlídni se kolem.
Nikdo nám na pomoc nejde.
Jsme na to sami.
Vědí, že během několika dní zemřeme na dehydrataci
a nebudou s námi mít žádné starosti.
Chytré.
Zamknout dveře a za týden se vrátit.
Můžeme zkusit najít jiný východ.
- Můžeš chodit? - Jo.
Opatrně, buď opatrný.
Zatraceně.
- Pojďme rovně. - Dobře.
- Jensone, drž se u nás. - Dobře.
Jděte pomalu, zpomalte.
Sakra, jděte do druhého tunelu!
JP, JP, JP.
Co je? Co?
Co se stalo?
- Něco jsem cítila. - Cože?
Něco tu je.
- Pojďte za mnou. - Něco tu je, Jensone, přísahám.
Nikdo tu není, lidi.
Kruci.
Kudy dál?
Doleva.
V klidu. Pěkně pomalu.
Světla tu svítí.
Držte se mě.
Nechoďte moc napřed.
Jděte dál.
Ježiši.
Co je to za místo?
To je... laboratoř, asi...
- Nebo spíš byla. - Co se tu stalo?
Netuším.
Sedni si. Podívám se.
Počkej...
Vezmi si to.
Trochu to bude bolet.
Promiň.
Chvilku si tu odpočineme.
Našel jsem díru.
- Buď opatrný. - Jo, neboj.
Co je to za místo?
Holly, pojď sem. To musíš vidět.
Co tam máš?
Nějaký deník.
Tohle slovo znám.
- Vážně? - Jo.
Když jsem to zkoumala, mnohokrát jsem ho viděla.
A co znamená?
Zabit při výkonu služby.
Jak jinak.
Rozumíš i něčemu jinému?
Jenom datům.
Rok, kdy zabili Djatlovovu expedici.
A pak to končí.
Co je? Je to jen loď.
To je Eldridge.
USS Eldridge z Filadelfského experimentu.
Co to je za experiment?
Copak ty nic nečteš, nebo co?
V roce 1943 prováděla vláda Spojených států na téhle lodi pokusy.
Jaké pokusy?
Teleportaci.
Pane Bože.
Povídá se, že se lidé spojili s trupem lodi.
Ale nikdo nikdy něco takového neviděl.
Tyhle obrázky musí být přísně tajné..
Kvůli nim můžou i zabíjet.
- Musíme odtud odejít. - Jo.
JP, můžeš jít?
Ne.
Já tě tu nenechám, dobře, něco vymyslíme.
Najděte cestu ven, dobře?
Dobře, až ji najdu, tak tě vlastnoručně vytáhnu ven.
Pojďme.
Jdi.
Ježiši Kriste.
To je... přírodní jeskyně.
Myslím, že tenhle tunel nedělali, možná ho jen trochu rozšířili.
Takže teď jsi i speleolog.
Podívej se na tohle.
Tam musí být jaderná elektrárna. Proto tu mají elektřinu.
Alexander tady musel být. Přišel tu k té radiaci.
Musí tu být cesta ven.
Buď opatrná.
Pane Bože.
Co je to?
- Ale ne. - Ještě funguje.
Podej mi jí.
Říkala jsem ti, že tu někdo byl.
Co je zač?
Armáda.
Proč je tady dole?
Pokud bys chtěl zabít 5 Američanů a udržet to 50 let v tajnosti,
poslal bys někoho, aby se přesvědčil, že nějaké tajemství pořád existuje?
- Co to děláš? - Něco kontroluji.
No fuj.
Ta věc, co jsme našli v meteostanici...
To byl jeho jazyk?
Jak se tam dostal?
Musel něco vypustit ven.
Proto byly ty dveře odemčené.
Možná na něm dělali nějaké pokusy.
Říkal jsi, že se to dělo.
Pane Bože.
Holly, podívej. Díry po kulkách.
Tohle nebyla laboratoř,
ale popravčí komora.
Holly, co to tam je?
Vypadá jako jeden z těch vojáků v té knize.
Nerozumím tomu.
Jensone.
Tyhle věci,...
nevypadají normálně.
Možná proto to pustil ven.
Co to sakra bylo?
Počkej.
Tyhle dveře předtím otevřené nebyly, že ne?
Buď opatrná.
Co to bylo?
JP?
Něco tu je, Jensone.
- Ale ne. - Pane Bože.
To je krev?
Musíme... odtud vypadnout, jasné?
- Co je to? - Nevím.
- Nějaký typ světla? - Ne, to pod tím. - Ukaž.
To je úplně stejná kamera a baterie ještě funguje.
Podívej se, co je v ní.
-Žádné natáčení! - Řekněte to na kameru.
- Jděte domů. - No tak, studená válka už skončila,...
- Já to ne... - Rychle to přetoč, než se vybije baterka.
Zastav.
-Žádné natáčení! - Řekněte to na kameru.
Do háje.
To není možné.
Možná že je.
Vzpomeň si na Eldridge
z Filadelfského experimentu. Měla se přemístit z Filadelfie do Norfolku
A?
Měla se tam objevit o 10 minut dřív, než zmizela ve Filadelfii.
- Chceš mi tvrdit, že cestovala časem? - Ne, jen říkám,...
že nikdo, ani naši nejlepší vědci, vláda, nikdo z nich nevěděl,
tomu nerozuměli, nevěděli, s čím si zahrávají.
Holly, s těmi pokusy už přestali.
Členové posádky, tedy ti, co to přežili, zešíleli.
Někteří... Někteří se i změnili.
Zmutovali.
Lidé by takovéhle věci dělat neměli.
JP?
Zatraceně.
Přidej, Jensone.
Utíkej.
JP?
Jensone.
Jensone!
Co to děláš? Pojď sem.
Kam zmizeli?
Vrátili se zpátky pro mě.
Jestli se nesebereš, tak tě dostanou.
JP?
Jsou na stropě, jsou na stropě.
Támhle je! Támhle.
- Jensone, kam zmizel? - Nevím.
- Kam zmizel? - Najdi JP-ho.
Uteč!
Jensone.
Musíme do těch dveří, až ti řekni, tak poběžíš.
Dobře.
Utíkej. Dávej pozor!
Běž, běž!
Za tebou.
Jdi, utíkej.
Tudy, Jensone.
Tlač, tlač!
Proč nás nechali jít? Proč se zastavili?
Nevím, měli bychom být mrtvý.
Proč nás nezabili, když měli možnost.
Co je sakra tohle?
Něco jako obří zkamenělina.
Co to dělají?
Čekají na nás.
- Řekla jsem JP-mu, že se pro něho vrátím. - To nemůžeme, viděla jsi, co mu udělali.
Když otevřeme, udělají nám to samé.
Jsme v pasti a oni to vědí. Jsme tam, kde nás chtějí mít.
- Holly, vidíš to taky? - Jo.
Udělej to znovu.
- Natočil jsi to, viď? - Jo. - Super.
Já to věděl, já to věděl.
- Co? - Teleportace.
Ty potvory, to jak zmizí...
je dělá nehmotné.
Můžou se teleportovat.
Ale ne skrz ty dolní dveře.
Proto se zamykají zvenku.
Mezi těmi věcmi a tímhle místem musí být nějaké spojení.
Přišli odtud.
Přišli skrz tohle.
To dává smysl.
Je to něco jako...
obří...
červí díra.
Pane Bože!
Přepravní prostředek.
Jak se sem dostali?
To nevím.
Holly, Mansi, domorodci.
Říkají, že tu jsou již tisíce let.
Nevím, jak tahle věc funguje, ale ty kresby určitě dělali oni.
Takže postavili teleport.
Nevím, možná. Možná tu dole jen našli a namalovali ty kresby.
Nebo to může být nějaká mimozemská technologie.
Třeba je chtěli vyzbrojit.
Co když je na světě těchto portálů více?
Jestli z nich vylezly tyhle věci,
mohlo by to vyřešit všechny nevyřešené záhady...
Eldridge, pozorování Motýlího muže v Point Pleasant,
kdo ví, co všechno...
Baterka zhasla.
Sakra.
Jensone, nic nevidím.
To je v pořádku, drž se mé ruky a pojď.
Půjdeme ke dveřím a sedneme si tam, dobře?
Vyplnilo se to.
Co?
Otevřela jsem dveře temnotě, stejně jako v mém snu.
Byl to jen sen. Jenom sen.
Jensone, nikdy se odsud nedostaneme.
Je mi to líto.
Kamera ještě běží?
- Nevidím světlo. - Jo
Proč?
Nemám tušení.
- Nehraj piškvorky, Jensone, vybíjíš baterii. - Ne, ne.
Ta brána...
Co s ní?
Ta červí díra by nám mohla něco udělat s mozky.
To mám v plánu.
Podívej,...
nemá to žádné ovládání,
žádná tlačítka.
Takže buďto tě přenese na jedno konkrétní místo,
nebo kamkoliv chceš.
- Kamkoliv? - Víc mě nenapadá.
Ale co když si...
ve své mysli nějaké místo představíš,
budeš se na něj soustředit, a tam tě to přenese.
- Myslíš, že představit si domov je jednoduché? - Asi ne.
A nesrosteme s horou, nebo tak něco?
Nevím, doufám, že ne.
My tady umřeme, Jensone.
Buď tohle,...
nebo oni.
Dobře.
Co uděláme?
Teď pouze hádám,...
ale myslím, že existuje místo,
které máš stále v živé paměti.
Někde poblíž.
Místo, které si můžeš živě představit.
Hory.
- Na druhé straně dveří? - To je rozhodně to nejživější.
Teď, když jsou ty dveře zamčené, tak náš to před nimi ochrání, ne?
Dobře.
Bojím se.
Všechno je v pořádku, a každý musí dělat přesně to, co dělá.
Z čeho to je?
Jatka č.5
To jsem nikdy nečetl.
Nepouštěj se mě.
Valliku!
Všechny ostatní jsme už našli. Kdo to je?
Zpátky!
Slyšíte! Zpátky!
Jen jsme chtěli pomoct...
Všechno v pořádku. Armáda na tohle místo vyhlásilo
karanténu, dokud nezjistí, co se tu stalo.
Vraťte se prosím s ostatními do města.
Co to děláte?
Jak chcete zjistit, co se stalo, když s nimi budete hýbat?
Pojď, Alyo!
Poslechni ho. On ví, co je pro tebe nejlepší.
Situaci máme po kontrolou.
Vždyť ani nevíte, kdo to je!
Doleva.
Pohov.
Co děláš?
Dávám je k ostatním.
Ne, ne. Dr. Miktenko se na ně bude chtít podívat.
Drž je mimo.
Ale proč? Jsou stejní, jako ti ostatní.
Dělej! Dělej!
Podívejte se na to oblečení! Něco podobného jsem ještě neviděl.
Dělejte, odneste je. Hned!
Pověste ho tam.
Kdo to je?
- Asi někdo z Djatlovovy skupiny. - Udělali chybu, že sem přišli.
To je jedno. Zamkněte to a ať už jsme odtud pryč.
Nesnáším to tu. Nahání mi to hrůzu.
I v roce 2013 nejsou vědci stále schopni vysvětlit, co se Djatlovově skupině stalo.
Ale jsou tací, kteří věří, že odpověď leží pohřbená pod sněhem a kameny
a čeká na své objevení...
ZÁHADA HORY MRTVÝCH :: přeložil lukasekm ::