Z L O K O B A N
Samo jedna kutija? - To je za moju kancelariju. Lomljivo je.
Pičkice jedna.
Skini slušalice. Ogluvećeš!
Hoćeš autogram?
Samo sam mislio... - Zajebavaš me?
Gospođo?!
Šerife? - Je l' vaš muž tu, u blizini?
Ešli?
Dušo moja, šta to radiš?
Slikam. - To znam. Mislio sam da tvoja mama želi pomoći da to raspakujem.
Znam. - Zašto onda sa mnom ne bi izašla napolje. Slikanje možeš kasnije završiti.
Jer se ne želim useliti ovde. Ne bih trebala nositi te kutije.
Morali smo se preseliti ovde i svi trebamo pomoći u nošenju kutija.
Ti si želeo da se preselimo ovde.
Ne. Morao sam se preseliti ovde. Nova priča koju upravo pišem odvija se tu.
Zašto jednostavno nisi nastavio pisati u staroj kući?
Onda bih morao napisati školske udžbenike, da bih isplatio staru kuću, a to ne mogu.
Zašto ne? - Prosto ne mogu.
Ali, meni nedostaje moja škola. - Znaš šta? Škola je i ovde dobra.
Ali želim svoju staru školu.
Znam. Šta kažeš na ovo? Reći ću ti kako ćemo.
U koliko nam se ne dopadne ovde, kad prodam svoju knjigu
vratićemo se. Ali, samo ako nam se ne dopadne ovde.
Stvarno? - Stvarno.
Obećavaš? - Obećavam. Ali, moraš mi obećati da ćeš se potruditi da ti se ovde svidi.
Obećavam. - U redu, mala moja slikarko. Sad mi reci koje je pravilo broj jedan?
Mogu slikati samo u spavaćoj sobi.
A gde se ne sme slikati? - Nigde više u kući.
Tako je. Idemo sad da nosimo kutije.
Šerif je stigao. - Već?
Budi fin ovog puta. - Ja sam uvek fin.
Ne šalim se. Dojadilo mi je da vozim 8 km/h ispod ograničene brzine
da bi ionako dobila kaznu. Budi dobar.
Dobar dan. Ima li nekih problema? - Ne, gospodine. Prijateljska poseta.
Poštujem to. Ja sam Ellison Oswalt. - Znam ko ste.
Znači, niste moj fan. - Ne.
Onda, šta mogu učiniti za vas?
Ne mnogo toga. Osim ako vas mogu ubedititi da natovarite te kutije
nazad u kamion i odete što pre.
Ne, to neću uraditi.
Znate šta? Imam nekoliko primeraka "Kentucky Blood" u mojoj kancelariji,
i ako želite da vam donesem jednu i da vam se potpišem, uradiću to. - Ne, hvala.
Ne sviđa vam se moj stil pisanja? - Više je u pitanju sadržaj knjige.
Nije vas mnogo briga za svoju profesiju? - Ni u vašoj struci svi ne rade ispravno.
Pročitao sam vaše knjige, kao i vi.
Vidite...
Bili ste u pravu u "Kentucky Blood". To vam priznajem.
To ste dobro napisali. Ali u "Cold Denver Morning" niste u pravu.
Nije to bila moja krivica. - Vaša pogrešna teorija je pomogla ubici da ode slobodan.
Uništili ste ljudske živote. Ovome gradu tako šta ne treba.
Treba da se oporavi od toga i da zaboravi. Ne treba nam ta sprdačina koju donosite.
Ovde se radi o nestaloj devojci. - Nije nestala, već mrtva.
To vi ne znate.
Ako je ta devojka još uvek živa, bilo bi pravo čudo da je nađemo.
Onda nek to prođe samo onako, a? Zar ovaj grad ne zaslužuje objašnjenje?
Kao ovaj slučaj? Ovako nešto nikad ne možete objasniti.
Čak i kad biste mogli, šanse su vam tako male, da ne biste ni brinuli za odgovor.
Uradili smo naš posao. Shvatiće te to.
Ovo je još jedno gubljenje vašeg vremena, poput pisanja vaše dve poslednje knjige.
Ako me je pisanje kriminalističkih romana po istinitim događajima naučilo nešto,
a to je, da kad mi policajac kaže da traćim svoje vreme,
to samo znači, da je mislio da on traći svoje vreme.
Pametno rečeno. Trebali bi to zapisati.
Znači, sam sam u svemu ovome i ne mogu računati na vašu pomoć?
Vidi ti ovo? Znate još da procenite situaciju.
I mislim da je ovo baš bez ukusa.
O čemu se radilo? - Uobičajene stvari.
Želeo je autogram, ali je svoj primerak knjige zaboravio kući. Doći će kasnije.
Zar je to toliko loše? Zašto je pokazivao na kuću?
Ellison, nismo se preselili
opet samo par kuća od mesta zločina, zar ne?
Tracy... - Nemoj ništa reći. Ako i jesmo, ne želim ništa znati o tome.
Nismo. - Obećavaš?
Obećavam.
Izvoli, budi koristan. Odnesi u kuhinju.
Biće nam dobro ovde. Videćeš.
Sranje...
Zezaš me...?
"Porodično druženje '11"?
"Roštilj '79"?
Takođe sam kupila testeninu i kolačiće. Uživajte deco.
Nećemo često jesti po restoranima ovaj put. - Zašto ne?
Znaš već zašto. - Ja ne znam. - Nismo još prodali staru kuću.
Kad je budemo prodali, moći ćemo si priuštiti još mnogo stvari.
Prodajte je više jednom. Spustite cenu, ako morate.
Spustili smo je već kolk'ko smo mogli a da ne gubimo na novcu. Tržište je surovo.
Jednom kad ne budemo morali otplaćivati dve hipoteke, sve će biti u redu.
Kad budem prodao svoju novu knjigu, živećemo ekstra.
Napisao si ovaj put dobru priču? - Da, naravno.
Hoćeš li me odvesti i pokazati gde se to desilo? - Trevor?
Već sam veliki da to saznam. - Ne, nisi još.
Čak ni ja nisam dovoljno odrasla da znam za takve stvari.
Vaš otac piše o veoma užasnim stvarima i ja ne želim da vi o tome išta znate.
Zvučiš kao da ne bih trebao o tome pisati. - Nisam tako mislila. - Tako si rekla.
Svejedno ću čuti o tome u školi. Klinci me mrze i stalno mi pričaju šta se desilo.
Niko te ne mrzi. - To sam i od tebe mogao čuti.
Jesi li to čuo? - Da, čuo sam.
Ako ništa drugo, pobrini se da ti kancelarija bude zaključana.
Jedna je stvar čuti o tome, a sasvim druga to videti.
Ne želim da opet uđe tamo. Svega mu je 12 godina.
Mama, zna on kol'ko imam godina. - Prekini.
Kako glasi pravilo broj jedan? - Nikad ne smeš ući u tatinu kancelariju.
A kako glasi tvoje pravilo? - Uvek zaključaj tatinu kancelariju.
Baš tako. Ne želim više ni od koga čuti ni reč o tome zašto smo došli ovde. - Tako je.
Oprao si zube? - Nisam još.
Ne dolaziš u krevet? - Ne. Želeo bih prvo srediti svoju sobu i početi sa radom.
Kol'ko će dugo to trajati? - Sat ili dva.
Ne, mislila sam, koliko ćemo ostati ovde ovaj put?
Ne znam ni sam. Moglo bi potrajati. - Više mi se sviđalo dok si pisao fantastiku.
Nikom se nije dopadala moja fantastika. - Možda bi trebao opet pokušati.
Ne mogu ovo uraditi, bez tvoje podrške. - Izvini, ali ja jesam tvoja podrška.
Samo te želim opet videti kako uživaš u svom radu.
Kad si ti srećan, svi smo srećni.
Treba mi samo još jedan bestseler. To je sve. Samo još jedan.
Šta je bilo?
Znaš da te podržavam u svemu. - Znam, ali to nisi htela reći. Šta želiš reći?
"Kentucky Blood" je napisana pre 10 godina. - I?
Šta ako je to bio tvoj vrhunac u karijeri? - U redu. Šta i ako je bio?
Ako je to bio tvoj vrhunac slave, ne možeš trošiti ostatak života jureći taj momenat.
Ako propustiš vreme dok ti deca odrastaju, to nikad nećeš nadoknaditi.
Treba mi samo još jedna šansa. Imam veoma dobar osećaj u vezi ovoga.
Mislim da ne mogu više proći kroz sve to. - Nećeš to ni morati.
Ne, ozbiljno mislim.
Ako ti ovo ne uspe kao i poslednji put, odvešću Trevora i Ešli kod moje sestre.
Je li to pošteno? - Jeste.
Ali, ovaj put će uspeti.
Voli me malo.
GDE SI TI?
KUTIJA SA FILMOVIMA KAKO SE TAMO NAŠLA?
Kako god bilo, uradimo to.
KO JE SNIMIO FILM?
GDE JE STEFANI?
Zašto bi uopšte neko snimio taj film?
Tata, ne mogu naći WC. - Idemo.
Hvala, tata.
Pogledaj samo sve te nove slike. Sve bolje slikaš.
Hvala ti. Možda jednog dana naslikam nešto stvarno dobro i postanem slavna kao ti.
Siguran sam da hoćeš, mala moja princezo.
A sada, na spavanje.
Dobro.
Tata? - Da?
Hoćeš li sada napisati stvarno dobru knjigu, da bismo mogli ići kući?
Napisaću najbolju knjigu koju je ikad neko pročitao.
Dežurni. - Molim vas policijsku stanicu oblasti King.
Radi se o hitnom slučaju? - Da, jeste.
Policijska stanica oblasti King, kako vam možemo pomoći?
Halo?
Vratio si se i ostavio kutiju?
Zašto?
KOŠENJE TRAVNJAKA '86 VREME ZA SPAVANJE '98
ŽURKA NA BAZENU '66
Do đavola, Ešli.
Ešli?
Trevor?!
Probudi se, Trevore!
Probudi se!
Probudi se odmah!
O, moj Bože! Je li dobro? - Ima opet jedan od svojih napada!
Idemo napolje! Probudi se!
Hajde, probudi se!
Probudi se!
Trevore, probudi se!
Pogledaj zvezde!
Trevore, Trevore...
Zašto smo napolju? - Sve je u redu.
Samo si ružno sanjao. Jedan od noćnih košmara. Idemo na spavanje.
Mislila sam da je gotovo s tim.
Ovaj stres je samo posledica selidbe. Našao sam ga u kutiji za seljenje.
Jadno moje dete. - Biće on dobro za par sati.
Pogledaćemo to.
Šta je to bilo? O čemu se radi?
Želim ti nešto reći. - U redu.
Mnogo mi je žao.
Nije tvoja krivica. Idemo, hladno je. Uđimo unutra.
Bio sam u kutiji? - Da, jesi. - Ne sećam se ničega.
Nije to najčudnije mesto gde smo te našli.
Molim te, ne pričaj o sušionici.
Pričate o onome kad smo videli Trevora da piša u sušionicu? - Bože, mama?
Ne, mama! - Izvini, dušo, mislila sam da o tome pričate.
On je ponovo pokušao piškiti u sušionicu? - Ne, Ešli, tvoj brat je samo imao košmar.
To je kad loše sanjaš? - Tako nekako.
Mislim da sam i ja imala košmar. - Ne, košmar je određena vrsta ružnog sna.
Setili bismo se, da si to imala. Ne radi to.
Ešli, jesi li uzbuđena zbog prvog dana polaska u novu školu?
Da. - A, ti? - Valjda jesam.
Baš je lepo videti da ste vas dvoje tako oduševljeni našom avanturom.
Prestanite. - Prekinite. Dosta više, budite odrasli.
Hoćeš li ih odvesti u školu? - Hoću. Imam još obaviti neke poslove.
Mislim da ću uspeti sve da završim, a ti ćeš imati vremena za rad.
Požurite sa klopom klinci, kasnite. - Čuli ste majku, zgrabi klopu i piči odmah.
Skuvala sam ti vruću kafu. - Hvala.
Prijatno ti jutro sa tvojim ubijenim likovima. - Nedostajaćeš mi.
Idemo.
Trevore, gde ti je beležnica? - U rancu.
* Kako podesiti super 8 film *
Dobro.
"Super 8 je napravljen 1966 godine od strane Eastman Kodak."
Ne beži od mene dok ti se obraćam!
Trevore, o čemu si to razmišljao? - Već ti rekoh, nisam razmišljao.
U tome i jeste tvoj problem, uopšte ne razmišljaš!
Želiš da se ponašamo prema tebi kao prema odraslom, ali se tako ne ponašaš!
Ti i tata trebate još puno razmišljati. Da ste nešto mislili, ne bismo bili ovde!
Ne znaš šta to pričaš. - Znam više nego ti.
Smesta da si otišao u sobu, Trevor! I da te nisam videla do večere!
Šta se desilo? - Mama preteruje.
Tvoj sin opet nešto izvodi. - Šta je sad uradio?
Već si ljut na mene i na njenoj si strani? - Prekini! Šta si to uradio?!
Nacrtao sam sliku. - Nacrtao je sliku sa markerom na beloj školskoj klupi.
Kaži mu šta si nacrtao. - Nacrtao sam drvo.
Drvo na kome su obešene četiri osobe!
Idi u svoju sobu, Trevor. Trebam sa tatom razgovarati.
Njegov prvi dan u školi i već je čuo užasne detalje tvoje misterije.
Šta je to čuo? - Baš ono što je nacrtao.
U tvojoj knjizi se radi o obešenoj porodici! Za Boga miloga, Ellison!
To je sve što je čuo? - Zar to nije dovoljno?
Žao mi je što je to saznao na taj način,
ali pre ili kasnije bi to saznao. - I to je tvoj odgovor? Sad je sve u redu?
Ne, nije u redu! Sve što se desilo tim ljudima nije u redu.
Ali i loše stvari se dešavaju dobrim ljudima.
Njihova priča mora biti ispričana. Barem toliko zaslužuju.
Ti si baš narodni čovek. - Hajde, ne ljuti se.
Uspavljujem decu. - Poljubi ih za laku noć i od mene.
Krenulo ti s pisanjem? - Da.
Dobro. Nek vrata budu zatvorena.
NAUKA ZA DECU ST. LOUIS
VREME ZA SPAVANJE '98
* 1998 Ubistva porodice u St. Louis *
Trostruko ubistvo u St. Louisu - sin još uvek nestao. Ubistvo porodice Miler - 1998
Novi detalji o užasnom ubistvu lokalne porodice pronađeni početkom ove nedelje.
Policija je objavila ovu fotografiju Christopher Miller,
nestalog 13-tog godišnjeg sina William i Penny Miller.
Milerovi su zajedno sa njihovim mlađim sinom, nađeni izbodeni u njihovoj kući.
Policija traga za informacijama koje bi mogle dovesti do Kristoferovog povratka
ili do hapšenja osumnjičenih koji su umešani
u ovo višestruko užasno ubistvo i otmicu deteta.
Ne!
JENNY BRIAN MAMA TATA BABAROGA Porodica se druži.
Žurka na bazenu.
Roštilj.
Vreme za spavanje.
Zaista sam dobro. - Odveo bih vas u bolnicu da vam ovo pregledaju.
Mislim da bi trebalo to da vam ušiju. Mada, ne mogu vas prisiljavati na to.
Neću u bolnicu. - Zasad je prestalo krvarenje,
ali ako počne opet krvariti ili rana otekne, odmah zovite doktora.
Hvala. Zahvalan sam vam.
Onda...
Hajde da pogledamo tu rupu.
Rekli ste, da ste čuli glasno lupanje i korake na tavanu nakon nestanka struje?
Da.
Stepenice nisu bile spuštene? - Ne.
Je li ih moguće zatvoriti sa unutrašnje strane tavana?
Ne.
Kako se onda provalnik mogao popeti gore?
Nisam ni rekao da je neko bio gore, samo je zvučalo kao da je provalnik bio tamo.
Mada sam video malu zmiju. - Zmija nema noge.
Pretpostavljam da imate veverice na tavanu.
Na tavanu se ne može ni ući ni izaći i kad je nestala struja u kraju
sigurno su se uplašile velikog praska, kad se sve odjednom isključilo.
Znate već kakve su one. - Ne znam, ne držim veverice.
Ubio sam škorpiona, kad smo se uselili ovde.
Tako da bih trebao možda nazvati da mi se uradi deratizacija.
Škorpije imaju noge, ali njih ne možete čuti kao što možete veverice.
Hvala vam puno. Ja ću...
Mogu li još nešto uraditi za vas? - U stvari, možete.
Ostao je moj primerak "Kentucky Blood" u stanici. Značilo bi mi da mi se potpišete.
Naravno, imam još nekoliko primeraka viška u kancelariji. - Mnogo vam hvala. Divno.
Ovo izgleda kao one kancelarije FBI za otkrivanje identiteta.
Imate ovde mapu sa slikama povezanim kanapima i sve ostalo što treba.
Zameniče, morate izaći odavde. Ne, ovo je moja privatna soba. Ozbiljno mislim.
Sačekajte napolju. - Slušajte, ima...
U vašim knjigama postoji stranica, gde vi uvek govorite lepe stvari
o ljudima koji vam pomažu.
Zahvaljivanje? - Da.
U svakoj knjizi postoji pasus u kome piše:
"Ne bih mogao sve ovo uraditi bez neumornog truda zamenika"
"iz lokalne policijske stanice." - Dobro.
Znate, mogao bih biti...
Baš taj određeni vaš zamenik iz romana kome zahvaljujete, ako nemate neko drugog.
Tako je. Postoji par stvari koje bi mogao uraditi za mene. - Stvarno?
Ovo bi moglo biti savršeno? Imaš beležnicu kod sebe?
Imam. - Treba ti hemiska?
Treba.
Treba mi adresa gde se odigrao jedan zločin.
1998 godene, u St. Louisu, jedna porodica je izbodena do smrti.
Poklani su. To je bilo baš stravično.
Trebaš mi takođe nabaviti bilo kakvu informaciju o još jednom ubistvu.
1979 godine, jedna porodica je živa spaljena u svom autu, u svojoj garaži.
Koji grad? - Ne znam. Imam samo godinu i način ubistva.
Mislite da su ova dva slučaja povezana?
Ma ne, samo radim istraživanje.
Ovo vam sigurno mogu završiti.
Moram samo sačekati da šerif ode iz kancelarije i nabaviću vam to.
Mnogo ti hvala, moj zameniče iz romana.
Žao mi je. - Zbog čega?
Bila sam danas ljuta na Trevora, a izvikala sam se na tebe.
Ne trebaš se izvinjavati. Znam da ti je selidba teško pala.
Trudim se, zaista. - Znam.
Želim samo da si ovde sa mnom. To je sve. - Uvek sam bila uz tebe i sad sam uz tebe.
Naš gost večeras je Ellison Oswalt. Nova knjiga se zove "Kentucky Blood".
Drago nam je što ste ovde. - Hvala na pozivu, zadovoljstvo mi je.
Sav sam se uživeo u roman. Sve je detaljno prikazano.
Zašto provodite toliko vremena na istraživanju ovakvog užasnog sadržaja?
Zbog slave i novca? Ma ne, šalim se.
Najiskreniji odgovor je taj, da me motiviše osećaj za pravdu.
Kad samo pomislim na užasne stvari koje su se desile tim ljudima
a da počinioci toga nikad nisu otkriveni niti uhvaćeni.
Znao sam kad sam počeo sa ovim slučajem da bih mogao naići na neke stvari
koje su nekome možda promakle.
Možda promakle? Vi ste zapravo otkrili neke stvari koje su policiji promakle.
Reći ću da ima mnogo dobrih policajaca i ne želim nipodaštavati njihov rad.
Ali kad policija radi pogrešno svoj posao, tada uništava ljudske živote.
A dobro napisan kriminalistički roman može popraviti te stvari.
Na kraju krajeva, koji je lepši osećaj? Videti da je pravda zadovoljena
ili videti svoju knjigu "Kentucky Blood" bestseler br.1 na listi New York Times?
Pravda. Bez sumnje.
Radije bih si odsekao ruke nego da napišem roman zbog slave i para.
Kuvaš tati kafu? - Da.
Mogu li pomoći? Želim da mu odnesem kafu. - Naravno, ali moramo je dobro skuvati.
On želi svoju kafu na njegov način.
Donela sam ti kafu, tata. - Hvala, dušo moja.
Da, halo?
G. Oswalt? - Zdravo, zameniče moj. Izvinjavam se što vam se javljam kasno.
Nisam vas mogao zvati iz kancelarije. Znate, šerif je bio tu.
Da, razumem. - Našao sam vam što ste tražili.
Porodica Martinez u Sakramentu, Kaliforniji je umrla u svojoj garaži 1979.
Njihova kola su bila zapaljena. Jedan od sinova je imao 9 godina, nije nikad nađen.
Imaš li adresu? - Imam. Ulica Billington 8224, Sakramento.
A, šta je sa St. Louis?
Adresa kuće gde se dogodilo ubistvo Milerovih je 2976 Piedmont Way, St. Louis.
Super, bravo. 29... Samo malo, da li si rekao 2-9-7-6? U smislu 29-76?
Da, zašto? Je li vam to nešto znači? - Ne, ništa. Hvala, zameniče.
Pre nego što su se Stivensonovi preselili ovde, živeli su u kući
gde se desilo ubustvo porodice Miller. Da ne veruješ.
Ešli?
Trevor?
O, Bože! Da li je dobro? - Našao sam ga napolju.
Moramo staviti bravu na vrata njegove sobe. Stanje je još gore nego što je bilo.
Zvaću doktora ujutru.
Ostani s njim. Ostavio sam nešto napolju.
Dobra si ti kuca.
Dobra kuca.
Ne želim da te povredim.
Samo želim uzeti svoju motku.
Ali, ako kreneš na mene, polmiću ti glavu.
Sve je u redu, možeš je zadržati.
Dobro si? - Da, jesam. Uđimo.
Trevor je već dovoljno star da bi se tako ponašao. Već je trebao to prerasti.
Dobro je on. - Prestani s tim.
Sa čim? - Prestani da pišeš više knjigu.
Možemo se spakovati, napustiti ovaj grad i nikad da se ni ne osvrnemo na ovo.
Zašto? Samo zato što on ima košmare?
Ne, ne radi se samo o tome. Nikad mu nije bilo ovako loše, kao ni tebi.
Pišeš ovu knjigu manje od nedelju dana i već si totalno prolu'po!
Nikad nisi ispijao viski ovako rano.
Hoćeš reći da sam pijandura? - Ne. Želim samo reći da nešto kriješ od mene.
Nešto te izjeda i o čemu god da je reč, to izjeda i Trevora.
Ovo je nešto drugo. - Da, nešto drugo. Želiš znati o čemu je reč?
Koliko želiš saznati o ovome? - Želim znati zašto se čudno ponašaš.
Čudan sam, zato što nikad pre nisam ušao u nešto tako veliko.
Sećaš se u kakvom sam stanju bio kad sam pisao "Kentucky"?
Ovo je mnogo veće od toga! Mnogo veće!
Govorim ti da se ovde radi o veoma važnom materijalu!
Pričam ti da se radi o svestkom hitu. Ovo bi mogao biti moj najveći bestseler.
Dobićemo ugovor za film, gostovanja po TV, razumeš?
Mogu dobiti državnu književnu nagradu.
Toliko mnogo para da možemo živeti od toga do kraja života. - Ništa me to ne zanima.
Da, zanima te! Svakog to zanima! Ovo je moja životna šansa, Tracy!
O čemu se radi?
Zabrinuta sam za tebe.
Nemoj se brinuti. Sve je u redu.
Zašto si onda uleteo u kuću bled k'o krpa?
Zato jer sam video psa.
Psa? - Veoma velikog psa.
Velik k'o tele. Nikad ga pre nisam video.
Da li je otišao? - Da, jeste.
Treba mi samo još malo vremena. Obećavam ti da je ovo vredno truda.
Za svaki tren koji smo proveli ovde, za toliko smo bliži našem životnom snu.
Blizu smo našeg sna.
Zameniče. - G. Oswalt, ovo je stiglo jutros.
Izvukao sam vam nekoliko odgovarajućih dosijea i poslao sam ih faksom.
Stvarno? - Da. - Hvala. - Nema problema.
Mogu li ući za momenat?
Da, naravno. - Hvala.
Pretpostavljam šta mislite o meni. Zamenik iz neke tamo varošice
koji je oduševljen poznatim piscem. Ali, ja nisam neki lokalni kreten.
Nisam ni rekao da jesi... znaš već...
Imam diplomu iz kriminalistike i završio sam nekoliko kurseva iz forenzike.
Takođe mogu prepoznati niz povezanih ubistava, čim vidim jedno, g. Oswalt.
Nešto nam je promaklo, ukapirao sam to.
Ali, ako želite da vam pomognem dok vi rešavate sve ovo,
moram biti uključen. Makar malo.
Stvarno želiš da pomogneš?
Ja živim u ovom gradu, g. Oswalt. Što se dogodilo ovde, tiče se sviju nas.
U redu. Dođi.
Ko je ovo? - Ne znam.
Nadam se da ću saznati.
Mislite da su ovo seriska ubistva? - Možda. Deluju više kao ritualna nego seriska.
Raširena su svuda. Ne samo u smislu mesta gde su se desila već i po vremenu zbivanja.
Prvo ubistvo koje sam otkrio, datira iz '60-tih godina.
Iz 1960? - Da.
Znači, da je taj tip ima sad 70 godina? - Ili 60.
Ne znam ni sam. - Pogledaj samo način ubistva.
Prema toksikološkim nalazima, u nekim slučajevima ubica je drogirao svoje žrtve.
S čim? - Nisu bili sigurni.
Ali, drogirajući svoj žrtve, ubica ih tako nije morao nadjačati.
Ovde je grana drveta pomoću koje ih je digao.
U Sakramentu je zapalio jednu porodicu.
U St. Louis ih je poklao. Prvu porodicu je udavio u vodi.
Udavio u vodi? Nikad niste spomenuli da je neko udavljen u vodi.
Jedina važna veza između ovih ubistava je to
što je u svakom slučaju, ubica ubijao celu porodicu, osim jedne osobe.
Deteta koje je poveo sa sobom.
Ta činjenica, kao i ovaj simbol koji se pojavljuje u nekoliko mesta zločina.
To izgleda kao nešto mračno i natprirodno.
Vidite...
Možda bi trebali pozvati univerzitet.
Tamo je profesor Jonas. On je stručnjak za okultna ubistva,
tako da policija sarađuje s njim kad su neki čudni slučajevi u pitanju.
Mislim da je ovo taj slučaj.
Po vašem mišljenju, gde se desilo to davljenje u vodi? - To trebam otkriti.
Vi ste profesor Jonas? - Da.
Hvala vam što ste mi se brzo javili. Baš sam vam zahvalan.
Nema problema. Ja sam vaš obožavalac. Polaskan sam da hoćete... - Hvala.
Videvši slike koje ste mi poslali, tačno sam znao koje ste slučajeve istraživali.
Kako ste mogli znati koje slučajeve sam proučavao?
Simbol koji ste mi poslali nije pentagram.
To nije nešto što bi tinejdžeri ili neki norveški hevi metal bend
naslikali po zidovima krvlju koze
kako bi razdražili ili naljutili hrišćane. Ovo je mnogo mračnije od toga.
Ova slika iz predsoblja mi je poznata.
Ona je iz kasnih '90-tih, iz St. Louis.
Druga slika sa haube kola, potiče iz Sakramenta, od pre 30 godina.
Recite mi o toj slici iz Sakramenta.
To je simbol koji je povezan sa obožavanjem paganskog božanstva.
Pagansko božanstvo? Koja vrsta božanstva?
Veoma mračnog božanstva, koje potiče još iz doba Vavilona.
Zove se Bughuul. Ono koje jede decu. - Rekli ste, "koje jede"?
Da, decu. Hvala, Jessica.
Zločine koje istražujete, u svim njima nestaju deca. Je li tako? - Da, jeste.
Bughuul jede decu.
Delovi svih tih priča, prikazuju ga
kako jede duše dece, da bi preživeo.
U svakoj priči je prikazan drugačiji način na koji mami
ili prevarom odvaja tu decu iz ovog fizičkog sveta
i porobljava ih u svom svetu mrtvih,
gde jede njihovu dušu večno.
Obožavanje tog božanstva uključuje žrtvovanje krvlju
ili jedenje deteta.
Želite reći da ona osoba koja je napravila ovaj simbol, jede decu?
To bi odgovaralo tim pričama. Par puta kad se taj simbol pojavio
nijedan od zločina nije povezan ni na koji način sa svim ovim.
Ovo više izgleda kao uvođenje u sektu
nego zapravo delo nekog čoveka.
Postoji još jedan slučaj, zar ne?
Da, tako je. - Ispričajte mi šta možete.
Hvala ti što si svratio. - Nema problema.
Onda, postajemo prijatelji, zar ne? - Predpostavljam da je tako.
Hoću reći, mogu ti verovati, zar ne? - Apsolutno.
Ako bih te nešto iskreno pitao, odgovorio bi mi zaista iskreno?
Da, važi.
Da li je bilo nečeg čudnog u vezi Stivensonovih?
Nisu se žalili na nekakve čudne pojave?
Ne, koliko ja znam. - Istražitelji nisu primetili ništa čudno
ili neobjašnjivo u vezi njihove kuće? Neke čudne priče? - Ne.
Gospodine Oswalt, želite mi nešto reći?
U redu. Vidite...
Nešto se desilo očigledno i želite porazgovarati s nekim o tome.
Je li tako? - Da.
U redu. Da li vaša žena zna za to?
Zna li ona ko je pre živeo ovde?
O, čoveče...
Kad budete o tome razgovarali, ne bih baš želeo biti u blizini. - Ni ja.
Izvinite. Videli ste nešto neobično ili ste čuli nešto sablasno u kući?
Baš tako. - Šta tačno?
Baš i ne verujem u takve stvari. - Pod takvim stvarima, mislite na...
Nadprirodne, metafizičke, paranormalne i takve vrste stvari? - Da, na te stvari.
Naravno da ne verujete.
Nikad se ne biste uselili u kuću gde se zločin desio, da verujete u takve stvari.
Ali, evo nas ovde i razgovaramo sada.
Takve pojave nisu se dogodile Stivensonovima?
Ne. Za kratko vreme koliko su Stivensonovi živeli ovde, nikad nisu zvali policiju.
Niko nikad nije zvao policiju zbog njih niti su prijavili nešto neobično.
Da li želite znati šta ja mislim? - Da.
Mislim da ste hteli da se uselite u ovu kuću ubijenih žrtava
da biste mogli sebe da ubacite u psihološko stanje razmišljanja kao oni.
Takođe mislim, da ste počeli otkrivati neke stvari u vezi ovog slučaja
koje vas vode na mračna mesta, za koje niste spremni.
Takođe mislim da svaki put kad dođem kod vas kući, tu je flaša viskija u blizini.
Ne, ne, ne!
Gospodine Oswalt, ne kažem da imate problema sa alkoholom.
Zaista ne mislim tako.
Niti mislim da ste sve ovo izmislili da biste skrenuli pažnju na sebe. - Nikako!
Stvarno to ne mislim. Mislim da ste toiliko mnogo pod stresom
da se vaš mozak muči da sve te informacije obradi odjednom.
Dakle, ti ne veruješ u sve te nadprirodne pojave?
Zezate me? Verujem u sve te stvari.
Ne bih nijednu noć prespavao tu. Jeste li poludeli? Četiri osobe je obešeno
o drvo u vašem dvorištu. Gde se nalazi ta devojčica, Bog zna... - U redu.
Izvinite. Znate šta?
Trebali biste više izlaziti napolje. Da rasteretite vašu glavu.
Da budem iskren?
Sinoć sam pomislio...
da se nešto nalazi u kući.
I onda se probudim na kauču
držeći bejzbol palicu.
Da mislim da se noću nešto vrzma po mojoj kući i ja bih se prepao takođe.
Ali, poslušajte me, gospodine Oswalt. Ako i dalje budete spavali u ovoj kući
uništiće vam pamet potpuno.
Ellison?!
Šta se desilo?! - Tvoja kćerka očigledno misli
da nema dovoljno mesta na njenim zidovima za novu sliku. - Ešli?!
Ne! Nije tako. - Već smo pričali o tome. Dao sam ti samo jedno pravilo.
Dali smo ti da možeš da slikaš po svojim zidovima. Kako glasi pravilo, Ešli?
Mogu slikati samo u spavaćoj sobi. - Zašto si pomislila da možeš ovde slikati?
Želela sam nju naslikati, ali nije želela da to bude u mojoj sobi,
jer je to nekad bila soba njenog brata. - Šta?
O kome to pričaš? - O Stefani.
Ko je Stefani?
Nekad je živela ovde. Tata o njoj piše knjigu.
Ešli, idi u svoju sobu i zatvori vrata.
Šta si to do đavola mislio?! Mislio si da neću saznati?!
Naravno da sam mislio da ćeš na kraju saznati. U redu?
Ali ne krivi mene što ti nisam rekao. Ako se sećaš, nisi ni htela znati.
Ne izvrći sada! Pitala sam te! Pitala sam te, živimo li u TOJ kući, rekao si "Ne."
Pitala si me, da li živimo dve kuće blizu mesta zločina. I rekao sam - ne.
Nismo nikad ni trebali doći ovde! - Niko nije umro ovde! U redu?
Kao da mi spavamo na mestu gde je neko ubijen? Niti je neko brisao krv sa zidova!
Samo momenat. Hoćeš reći da se ubistvo nije desilo ovde? - Ne!
Desilo se u dvorištu. - O, Bože... kao da je to neka razlika?!
Razlika je. - Ne, Ellison, isto je! Pravio si razna sranja ranije u životu
ali ovo je sigurno najveće sranje! Šta te je to teralo da se doselimo ovde?!
Nismo nikad bili u tolikoj besparici. - To nije izgovor!
Ova kuća je bila na tržištu nekretnina i pala joj je cena. - Baš se pitam zašto?!
Dakle, onaj crtež što je Trevor nacrtao prošle nedelje, desilo se ovde?
Da.
Prethodni vlasnici ove kuće su obešeni o drvo u našem dvorištu?
Da.
To je baš bolesno, Ellison. I dozvolio si da se naša kćerka igra tamo?!
Zašto ne bih? - Naš sin ima košmare,
crta slike o ovom zločinu u školi!
A naša kćerka je upravo naslikala malu mrtvu devojčicu na zidu!
Nestala je. - Šta? - Ona je nestala.
Tehnički gledano, nestala je. - Ne zanimaju me tehničke pojedinosti!
Jesi li svestan šta si uradio ovaj put?! U kakvu si opasnost uvukao našu decu?!
I naš brak? - Da, svestan sam!!!
Postoji li nešto što ne bi učinio za tu tvoju prokletu knjigu?!
Očigledno da nema. Valjda ti je sve ovo vredno toga.
Vredno čega to? - Dovođenje svoje porodice u opasnost.
Opasnost od čega? Još više slikanja? - Da se nisi usudio! Tvoja kćerka...
Moja kćerka ima oca koji je voli i koji je uvek tu za nju!
Otac koji je ohrabruje da bude svoja! I najgora stvar koja joj se u životu desila
je ta da kad se jednom preselila u kuću gde je jedna porodica ubijena,
saznala je za ta ubistva i bilo joj je žao te male devojčice,
pa je zato naslikala onu jebenu sliku!
Tako ona radi, kao što je uvek i radila.
I to je sve? - Šta još hoćeš od mene?!
Hoću da odemo kući, gde ćemo se osećati sigurno, Ellison?!
Želim komšije koji nas ne mrze
i da budem u gradu gde mogu normalno ići u kupovinu, bez poprekih pogleda.
Šta kažeš da imamo život, u kome naša deca
neće crtati ili slikati nenormalne detalje neke jezive tragedije?!
Borba sa svojim najskrivenijim strahovima, radeći nekakva čudna sranja tokom noći?!
Šta kažeš na to?! Je l' ti je to u redu?! - Daću vam sve to, samo da završim knjigu!
Tu knigu ne radiš zbog nas, već zbog sebe!
Ne govori tako, to nije istina. - Da, istina je.
Postoji mnogo drugih načina kojima možeš izdržavati svoju porodicu.
Šta da radim?! Da predajem?
Da uređujem novinarske udžbenike?
Zar ne razumeš?
Pisanje daje smisao mom životu.
Te knjige su moje nasleđe.
Uvek sam te podržavala da radiš ono šta voliš, Ellison.
Ali, pisanje nije smisao tvog života.
Ti i ja, sada i ovde, ovaj naš brak, to je smisao tvog života.
A tvoje nasleđe? Ono su Ešli i Trevor.
Tvoja deca su tvoje nasleđe.
Je li tata u nevolji zbog mene? - Ne, dušo moja.
Tvoj tata je sam sebe uvukao u nevolju. - Žao mi je što sam slikala po zidu.
Znam. Lepo sanjaj.
Dođi u krevet.
Šta se to dešava?
Jedan, dva, tri, četiri...
pet, šest, sedam, osam...
Tri, četiri, pet, šest...
sedam, osam, devet, deset.
Šta to radiš? - Moramo otići odavde.
Šta je bilo? Šta se dogodilo? - Bila si u pravu.
Napravio sam grešku. Nismo se trebali nikad ni preseliti u ovu kuću.
Moramo odmah otići.
Plašiš me. - Pokupi deci i potrpaj sve u kola.
Moram napustiti ovu kuću.
Kreni već jednom!!!
Jedan, dva, tri, četiri...
Dušo, uspori. - Želim da se dokopam autoputa.
Želim otići što dalje od ovog grada. U redu? - Jeste.
Gde idemo, tata? - Idemo kući, dušo moja.
Našoj kući? Kao što si obećao? - Da, kao što sam obećao.
A šta će biti sa našim stvarima? - Zvaćemo sutra firmu za selidbu. U redu?
Sve je dobro.
Dobro veče, porodico Oswalt. - Šerife.
Saobraćajnu i vozačku dozvolu.
Vozite dosta brzo za ovo doba noći. Zar ne mislite tako?
Ima li nešto što bih trebao znati?
Samo pokušavam prihvatiti vaš savet. To je sve. - A koji to savet?
Da napustim ovaj grad i da se ni ne prisećam njega.
Nisu vam pretili progonom iz grada? - Molim?
Ne bih želeo pročitati u vašoj knjizi da su vas gnevni meštani proterali iz grada.
Ako su loše postupali prema vama, to želim znati.
Nikakve knjige neće ni biti.
Knjiga neće biti napisana?
Ne, gospodine.
Ako je tako, ne vidim nijedan razlog da imam vaš autogram.
Učinite mi još nešto? Vozite propisanom brzinom dok ne izađete iz ovog okruga.
A onda ćete biti problem nekog drugog policajca.
Razumem, gospodine.
Da li si ono stvarno mislio?
U vezi knjige? Da, jesam.
Obećavaš?
Obećavam.
Idemo kući.
To ide u kancelariju. Tamo desno.
ZAMENIK ŠERIFA
Ell, da se kladimo u 10 dolara da će Trevor mirno spavati celu noć.
Ne, ne prihvatam opkladu.
PROFESOR JONAS 3 SKENIRANE FOTOGRAFIJE ZA VAS
Gospodine Oswalt, izvinite što mi je tako dugo trebalo da vam se javim.
Malo dokumenata je napisano o Bughuul
tako da se niko pre nije namučio da skenira ovaj materijal.
Šta to gledam sada?
Gledate duborez, stari crtež iz mračnog doba i delove oštećene freske.
Nije mnogo toga ostalo. Sve ostalo je uništeno.
Zašto? - Sujeverje.
Stari hrišćani su verovali da Bughuul u stvari živi u tim slikama
i da su one prolaz u njegovo carstvo.
Prolaz? - Tako je. Sveštenici crkve tog doba
su verovali da Bughuul uzme dušu onog ko vidi te slike
i primorava ga da čini razne užasne stvari.
U nekim slučajevima, čak može silom uvući posmatrača tih slika u njih.
Deca koja su bila izložena tim slikama bila su posebno podložna
Bughuulovim uzimanjem duše ili otmicom.
Šta se dogodi ako ih uništiš? - Izvinite, nisam vas razumeo.
Ako zapališ te slike, šta se onda desi?
Mislite bukvalno, u stvarnom životu ili u tim predanjima?
Po tim predanjima, ako uništiš tu sliku, da li će prolaz biti zatvoren
i Bughuul više neće moći doći u ovaj stvarni svet. Je li tako?
Gospodine Oswalt, kakvu to knjigu u stvari pišete?
Ne znam ni sam. Nisam više siguran da li uopšte i imam knigu.
Hvala što ste odvojili vremena za ovo. - U svako doba.
ZAMENIK ŠERIFA
PRODUŽENA VERZIJA KRAJ
ZAMENIK ŠERIFA
Znaš li koje je doba noći? - Znam, izinite, ali pokušavam vas zvati ceo dan.
U čemu je onda problem? - Problem je što ste se preselili.
Zašto bi to bio problem? - Sakupljao sam sve činjenice koje ste tražili
i kad sam ih posložio kao pazl, video sam povezanost. Bilo je očigledno.
O čemu je radi? - O datumima, o adresama.
Svaka porodica za koju ste tražili da se raspitujem, živela je pre u kući
gde se neko od pređašnjih ubistava dogodilo.
Baš svaka porodica? Od svih pet? - Da.
Kada ih poređate po hronološkom redu
možete maltene povući liniju koja spaja sva ta ubistva.
Znali smo da su Stivensovi prethodno živeli u istoj kući
u St. Louisu, gde su Milerovi poklani. - U redu.
Pre nego što je porodica Miller pobijena, živeli su u istoj kući u oblasti Orange
gde se desio masakr porodice De Luzio.
Pogodite gde su Luziovi živeli, pre nego što su se preselili u oblast Orange?
U Skramentu, gde je porodica Martinez spaljena na smrt u njihovoj garaži.
Baš tako. Taj model ubistva nastavlja se
unazad sve do davljanja u vodi, u Oregonu 1966 godine.
Poslušajte g. Oswalt, upravo ste se otselili iz poslednje kuće u tom nizu.
Ako je taj tip još uvek na slobodi, ne samo da ste mu
dali na vremenu, nego ste i sebe uvukli u to.
Hvala, zameniče.
Stefani?
To su sve uradila deca koja su nestala.
LAKU NOĆ, TATA
Dopada mi se što si produžio filmove. Ovako izgledaju lepše.
Ne sekiraj se, tata. Ja ću te ponovo učiniti slavnim.