IDŐBANDITÁK
TÖRTÉNELMI ALAKOK KISKÁTÉJA
Igen!
Anya! Apa!
Szülinapom van!
- Tudjuk, Kevin. - Tudjuk. Pillanat!
- Meg is van. - Ez túl szexi, drágám.
Ez… Túl intenzív. Nem ez a megfelelő alkalom.
- Valami ünnepit. Szülinapja van. - Ehhez mit szólsz?
Nem jó. Nagyon…
- Na, ez jó. Tessék. - Készen állsz?
Boldog szülinapot!
Idén milyen unalmas sziklahalomhoz rángatsz el minket?
Nem sziklák, apa.
Fából van!
Fából?
Woodhenge! A Woodhenge-nél vagyunk!
A Stonehenge neolitikumi elődje.
Hogy lehetne uncsi? Elképesztő.
Elképesztően uncsi.
Fergetegesen vicces vagy, Saffron!
- Még csak nem is fából van! - Nem, Saff. Eltaláltad.
Ezek a betontuskók jelzik, hol álltak a farönkök.
Mentünk volna a Stonehenge-hez!
Annál a halomnál legalább ajándékbolt is van.
A Stonehenge-et jövőre tartogatom.
De ha még lenne is itt ajándékbolt, mit árulnának? Botokat?
Meg zacskós cementet.
Régen nem voltak ajándékboltok, anya!
Annyi titokzatos dolog van itt!
Teszem azt: miért építették?
Templom volt? Piactér?
Szerintem vesztőhely lehetett.
Lehet, ja. Igen, apa. Igen…
Halálra untatták az elítélteket.
Rémes vagy, Mike!
Szerintem csillagtérkép volt.
Na mindegy.
Boldog szülinapot, kicsi Kev!
Ja, boldog szülinapot, Kevster!
Gyere, öcsi! Húzzunk innen! Gyerünk!
Sziasztok, csajok! Jesszusom, végre!
Szia, hugi! Jól érezted magad a szülinapomon?
Ó, nagyon! Woodhenge csodás volt.
Nagyon jó volt… Szarkazmus.
Még jó!
Miért nincs neked normális szülinapod normális barátokkal?
Saffron, megérted majd, ha felnősz.
Érdekesség a fociról:
A legősibb mezoamerikai focipálya Kr. u. 400-ból származik.
Egyes tudósok szerint a maják ellenségeik levágott fejével játszották.
Barátságos meccsről szó sem volt.
Komolyra fordítva, ami a modern labdarúgást illeti…
Scottot választjuk.
Oké. Remek a csapat tagjának lenni.
TÖRTÉNELMI ALAKOK KISKÁTÉJA
Ennél nagyobb vastagbőrűt még nem is festettél, Kevin.
Köszönöm!
Csodálatos Mammuthus rumanus.
A GYAPJAS MAMUT
„Bár az ember és a mamut együtt élt,
nincs bizonyíték arra, hogy az ember meglovagolta vagy háziasította volna.”
Érdekes.
Igen!
Megtámadom Kamcsatkát Japánból.
Természetesen Japán valóban megszállta Kamcsatkát
az orosz-japán háborúban, még ha csak ideiglenesen is.
Jogos, én jövök.
Őszintén szólva, remekül néz ki. És én őszintén beszélek.
Valóban, Kevin?
Bizony.
Anya, mozog a ruhásszekrényem!
Ez meg mi a ménkű?
Hűha!
Hahó!
Szólok a szüleimnek.
Anya! Anya! Apa! Egy férfi van a szobámban!
- Egy férfi? - Szerintem viking harcos.
Na persze. Viking harcos.
Rémesen dühös szászok kergetik.
Csak álmodtad.
Az ég áldjon meg, Kevin! Halkabban!
Nem én voltam. Itt állok.
- Na, így már jobb. - Feküdj vissza!
A szászok kis híján nyilat repítettek a koponyámba.
Mi a valószínűbb, Kevin?
Hogy csak álmodtam.
Helyes. Csak egy uncsi álom volt.
És most menj…
kis morcos.
Jó éjszakát!
Jó éjt, öcsi!
Bocs, hogy eddig elvoltam.
A szüleim közölték, hogy csak álmodtalak.
Sajnos ezt nem nagyon értem,
de fél nyolc után nem lehet nálam senki.
Tégy belátásod szerint!
Elárulnád, miért hagytak fel a vikingek
a portyázással és vérengzéssel és álltak át a mezőgazdaságra?
Vitáztam erről a tanárommal, Ms. Murray-vel,
aki szerint a falakkal megerősített városok miatt.
Amire azt feleltem…
Az meg mi a ménkű?
Elnézést! Segítsek?
Nei! Nei!
Gondolom, a nei ónorvégul az „igent” jelenti.
- Nei! - Valóban?
Oké, várj meg itt!
Sajnálom, anya és apa! Hív a kaland!
Halkabban, Kevin!
Hogy vagy, kicsim?
Fáj a fejem.
Agyrázkódásod volt.
Tudod, mitől?
Nekirohantam a ruhás…
- Miközben hátrafelé néztél. - Nem.
A múltban ragadtál, Kevin.
Mi haszna van a történelemnek?
Szó szerint a múltról szól. Kinek jó az? Már régen volt.
A jövővel kellene foglalkoznod. Technológiával.
- Ja. Frissíts! Fejlessz! - Érintőképernyő.
- Ja! Zene! - Ja!
- Kaphatsz egy új telefont. - Nem kell az nekem.
- Nem használja. - Miért nem? Azért vettük.
- Vettünk egyet. - Miért nem használod?
- Használd! - Nemigen tudja, hogy kell.
- Ki hívna rajta? - Én tudom. Senki!
Cseveghetnénk rajta.
Nem lehetne hagyományosan?
Mint most. Ez is csevegés.
Nem, ez beszélgetés.
Ha használod a mobilt,
beszélgetés közben cseveghetsz mással. Mint én.
Mizu?
A múltban ragadtál, Kevin. Ideje belépned a 21. századba.
Ha menőbb lenne vikingnek lenni, mint egy tanácsadó cég könyvelőjének
vagy egy könyvelőcég tanácsadójának,
mindenki szarvas sisakot hordana.
A vikingek nem hordtak olyan sisakot. Ez a félreértés annak köszön…
- Ne, Kevin! Ne! - Ne!
Állj már le a vikingekkel meg az ókori törökökkel!
- Görögökkel. - Azokkal is!
Feladom.
Volt értelme a beszélgetésnek, hiszen tanultál belőle.
Néha fel kell adni.
Várjunk! Ez a tanulság?
„Néha fel kell adni?”
Ja.
Nem választhatod meg a családodat…
Nem, ahogy a gyerekeidet sem.
Ezt senki nem emlegeti, mi?
Ugye? Üzenetem jött.
Tőled, Mike.
„Mizu?” Semmi.
Az ajtót! Nyomd!
Sikerült. Leráztuk.
Elmenekültünk!
És ha nem ráztuk le?
- Akkor végünk. - Mint a vikingeknek.
A Legfelsőbb Lény mindent tud.
A gondolatainkat ismerve nem tudja, hol vagyunk?
Ha ismeri a gondolatainkat, semmit nem tud.
Ugyanolyan fogalmatlan, mint mi.
De ha minden gondolatunkat ismeri,
akkor nem értek egyet
- semmivel, amit mondtál. - Na ja.
Tökre eltévedtünk. Hol vagyunk?
- Itt. - Az hol van?
Itt nem talál ránk. Ebben biztosak lehetünk.
Hahó!
- Ránk lelt! - Penelope ötlete volt!
Ő a vezér! Ő nyúlta le a térképet!
Nem, én… nem vagyok vezér. Egyenlők vagyunk.
Parancsolom, hogy fogd be!
Nem én voltam, hanem ők.
Ne változtass sóbálvánnyá!
Ne féljetek tőlem! Gyerek vagyok.
Egy gyerek.
Hű! A Legfelsőbb Lénynek hittünk, elváltoztatott hanggal.
- Kicsodának? - Nos, ez tuti nem ő.
- Mint mondtam. Widgit! A térképet! - Oké.
Igen. Szóval…
Itt lehetünk. Ugye?
Vagy amott, de valójában… Ne piszkáld!
- Jó irányból nézzük? - Hát, nem. Nagyon nem.
- Szóval, nem? Oké. - Nem, nem.
De ha rendesen nézzük… Majd én… Szóval…
Ez… Ezzel kicsit sem lett jobb.
Itt kéne lennünk, ha el akarjuk lopni azt a lovat.
- Vettem. - Lótolvajok vagytok? Haramiák.
- Ki vagy te? - Kevin Haddock.
És… Jól van. Mit keresel itt?
Ez a hálószobám. Ti mit kerestek itt?
Nem fogadhatok vendégeket fél nyolc után.
Értem. Nos, Devon Havelock…
- Paddock. - Mindegy. Nem érdekes.
Nem érdekes, Widgit.
Lehet, hogy ez a te szobád, de egy idődudor is.
Egy transztemporális portál. Rém veszélyes itt élni.
Ha egy picit befognád, Widgittel kitaláljuk, hogy jussunk ki innen,
és meneküljünk el a Legfelsőbb Lény elől.
- És aztán… - A Legfelsőbb kicsoda elől?
A Legfelsőbb Lény mindent tud.
Elég zabos!
Kérem a térképet!
Add vissza! Add vissza a térképet!
Nem! Banditák vagyunk! Nem adjuk fel!
Kushadjatok előttem!
Nyomd meg azt a falat, Bittelig! A térkép szerint kijárat.
Nyomd a falat! Nyomd!
Ilyet még soha nem csinált.
Elloptátok, ami az enyém!
Kevin, videójátékozol?
Helyes, Kevin! Nagyon modern!
Kölcsönvettük, ami a tiéd, de visszakapod!
Az ott… Isten?
Kevin, még csak most találkoztunk,
de máris súlyos kérdéseket teszel fel.
Mindent tudok.
Ugrás!
Adjátok vissza a térképet! Adjátok vissza a térképet!
Mi folyik itt?
Adjátok vissza a térképet!
- Jesszusom! - Ó, jó!
Oké, mindenki, jól vagyok.
Azaz mindenki jól van? Én igen.
Úgy tűnik, megint meglógtunk.
Ez szoros volt. Éreztem a leheletét.
Ne bízzuk el magunkat, emberek! Ezt mondogattam.
Csak egy álom. Csak egy álom. Csak egy álom. Csak egy álom.
Csak egy álom. Muszáj, hogy az legyen.
Egy pillanat! Ő meg mit keres itt?
Hogy… Mit keresel itt?
Nem tudom.
Nem tudja. Empata vagyok.
- Onnan tudom. Ja. - Rendben. Erről ennyit.
Ő kicsoda?
Ő lenne Susan helyettese?
Susan pótolhatatlan, Bittelig.
- Ő nem Susan. - Nem értem, mi történik.
Rólad van szó,
és egy bajtársunkról, akit elveszítettünk. Susan volt a legjobb közöttünk.
- Nálad is jobb. - Rém hasznos.
Tudjuk meg, hol és mikor vagyunk!
Ingatag szoba, fal nélkül.
Az algoritmus alapján úgy vélem…
Algoritmus?
Egy pillanat!
Az egy kínai kalózzászló, azok pedig kínai kalózok.
És kínai papagájok.
Szerintem az a nő Madame Chung. Pedig az kizárt.
Mi a ménkű?
Madame Chung és a brit hadiflotta végső ütközetébe csöppentünk bele.
- Mikor is történt az? - 1810-ben, Makaónál.
- Srácok, megvan! 1810, Makaó. - Bravó!
- Szép volt! - Szép munka, Widgit!
- Meséljek Makaóról? - Ne!
- Betolakodók! - Mi? Mi van?
Kémek!
Valaki nyilakat lő rám?
- Jól vagy? - Persze. Úgysem halok meg.
Mindenki meghalhat.
- Nem, mert ez egy álom. - Erre nem bazíroznék, fiam!
Nem, haver, ez nem álom.
Tűz!
Fogjátok be! Fedezékbe!
Tűz!
Az az ajtó egy portál!
- Futás, futás, futás! Mozgás! - Futás!
Ott az ajtó! Gyerünk!
Oké, szóval ez csak egy…
Csak egy sima ajtó.
Bocsesz! Az én hibám. Ne szívjátok a vérem miatta!
Nem, nem. De ha már itt vagyunk, nyúljunk le mindent, amit lehet!
Ez érdekes!
Tegyétek vissza! Vissza!
Már teszem is.
Szerencsére.
Hűha!
Oké, már látom a hibámat. A portál 80 kilométerre van innen.
De ha eljutunk oda… ami nem lesz könnyű…
i.e. 1200-ban kötünk ki.
Időszámításunk előtt 1200-ba tartunk?
Mi igen. Téged nem ismerünk.
Az meg mi? Egy térkép?
Ne válaszolj neki, Widgit! És ha térképtolvaj?
- Szóval térkép. - Igen, az. Igen.
Widgit!
De nem csak egy sima térkép. Annál több. Igaz?
- Igen. Egy csillag… - Csillag… Értem.
Csillagtérkép, mely az idő, a tér, a jó, a rossz,
valamint az összes, szám szerint négy dimenzió
szorosan egymásba fonódó bonyodalmainak anomáliáit és portáljait ábrázolja.
És lehetővé teszi, hogy az univerzumon át közlekedhessünk.
Csak az egyik sarka hiányzik.
Szóval térkép.
Jesszusom!
Tényleg Madame Chung.
Igen, igen. Tuti, hogy ő az. A fejék elárulja.
Mind tudtok kínaiul?
- Nem. - Dehogy tudunk.
Dehogynem. Most is kínaiul beszéltél!
- Nem hinném. Ó, jogos. Bocs! - Nem.
Tolmácssapka.
Világos? Vágjalak ketté benneteket?
Megeszem a szemeteket.
Mit szólna hozzá a családotok?
Oké. El kell húznunk innen, de sürgősen.
Fél percetek van, hogy eláruljátok, kik vagytok
és mit kerestek a kabinomban, vagy megöllek benneteket.
Penelope vagyok,
és ugyan nem a hagyományos parancsnoki láncot vezettük be,
de kvázi én vagyok a vezér.
Alapvetően egyenlők vagyunk.
Akkor alapvetően egyenlőkként haltok meg.
Elnézést, Madame Chung! Rajongója vagyok. Kevin Haddock a nevem.
Olvastam magáról a Kalózok, kalandorok és mocskos gazemberek című könyvben.
Ideje lenne irányt változtatnia.
A britek, a kínaiak és a portugálok is magára vadásznak.
Tisztában vagyok vele.
Hát, ő csak… Nem velünk van.
Madame Chung, ugye a Gyöngy-folyón akar elrejtőzni?
Épp most fontolgatom.
Nem voltam biztos abban, hogy jó döntés lenne.
Az.
A hajóik fegyverzete jobb, de maga jobban ismeri a terepet.
Tudtam! Tudtam!
A nagy angol hajók megfeneklenek majd.
Egy pillanat!
Te eléggé…
angolnak tűnsz.
Honnan tudjam, hogy ez nem csapda, és nem kém vagy?
Igen, lehetséges. Ismétlem: nem velünk van.
Van más választása?
Fedélzetmester, új irányba állunk!
Lenyűgöztél.
Honnan származott az ötlet?
A maga stratégiája. Nem akarok más tollával ékeskedni.
- Bravó, „Kelvin”! - Szép volt, új fiú!
Nagyon susanös húzás volt.
Emberek, közelítünk a célhoz!
Hagyjunk itt benneteket, a semmi közepén?
- Igen, Madame. - Remek. Gyerünk!
Szia, és sok szerencsét mások gondolatainak hangos ismételgetéséhez!
Ne már! Itt hagytok?
Nem szívesen hagynék magára egy kisfiút.
Kegyetlenség.
Ja. Még hasznunkra lehet.
- Nem lehet. - Nem.
Én hasznát venném.
Egy ilyen nagy tudású tanácsadó jó lenne.
Szeretnél velem maradni, Kevin?
Egy ilyen jövendőmondóval az oldalamon a tengerek és a világ ura lehetnék.
Elképzelhetetlenül gazdaggá tennélek.
- Hogy mondja? - Hű, ez nagyon vonzó…
Csakhogy velünk van. A mi jövőnket mondja.
Gyere, „Kepler” vagy „Kamton”!
Valahol ott.
Igen, ez lesz az.
Te jössz, „Kremin”! Mozgás!
Oké, talpra, és hadd halljam a jövőnket!
Mondd, hol találjuk a kincset!
De én nem látom a jövőt. Csak sokat olvastam a múltról.
A múltról? Arról bárki olvashat.
Szóval semmi pláne nincs benne. Mint mondtam.
- Igen, mondtad. - Az a nőszemély ránk lőcsölte.
Ügyes némber.
Mostantól a saját utadat járod.
Mi profi tolvajok szupercsapata vagyunk.
És villámgyorsak is, akiket nem lassíthat le egy könyvmoly.
Szóródjunk szét! Hátha találunk valamit, amit ellophatunk.
Mi van? Mit látsz?
- Értékes? - Felbecsülhetetlenül.
Az építés alatt álló Stonehenge!
Oké. Szóval, hogy jutunk ki innen?
A tudományos számításaim alapján
a következő portál… holnap reggel nyílik.
Pihenhetünk, mert itt kincs az, ami nincs.
Nincs kincs? Hogy érted, hogy nincs kincs?
A Stonehenge a legnagyobb kincs, amit elképzelhettek.
Kideríthetjük, miért építették a Stonehenge-et!
Egy 4000 éves titokra derülne fény!
Az nem kincs.
Nekem az.
Ki ez a kisfickó?
Gőzöm sincs.
Lehet, ő az új Susan.
- Nem, nem. - Nem.
Hé, emberek, mi lesz már! Tegyétek oda magatokat!
Azt tegyétek rendbe!
Rendben? Seperjétek el!
Ja, ezt így tovább… Igen, úgy.
Más se hiányzott. Még egy hulla.
Alan! Alan, szólj az embereidnek, hogy húzzák ki az ujjukat onnan!
Nem megy. Szó szerint beragadtak.
Mi okozta az előző rabszolgák halálát?
Az a nagy kő ott.
Elnézést!
Ennél gyorsabban nem megy, cimbi, oké? Keddre megleszünk.
Csak azt akartam mondani, hogy ez a hely varázslatos.
Valóban? Remélem, ez nem dől össze.
Össze fog.
Hát, ugyanezt mondták a többiről is, nem?
- A Woodhenge-ről? - Például.
Mindennel próbálkoztunk. Fával, szalmával, kicsike kavicsokkal.
Emberekkel is.
Én, Alan meg egy rakás rabszolga álltunk körben.
És… Így tartottuk a kezünket.
De befuccsolt. Megfájdult a karom.
Sikerült követni a csillagok járását?
Hogy mit?
A Stonehenge-et nem csillagtérképnek szánták?
- Vagy úgy! De, lehet. - Annak kell lennie.
Napfordulókor a nap közvetlenül a sarokkő felett kel fel.
Nem mondod? Nahát! Meg is vagyunk akkor.
Melyik is a sarokkő?
Áldozatbemutatásra is használják majd?
Lehet. Miért ne? Áldozatbemutatásra, ja.
Az a pláne a Stonehenge-ben, hogy bárki kibérelheti, vili?
Bankettek, lagzik, emberáldozatok.
Csak egy látványosság, vili? Valami formabontó.
Behúzza a népeket, hogy költsék a pénzüket.
Hogy érted?
Ajándékbolt.
Mini-Stonehenge. Jól levesszük őket. Kérsz egyet?
Egy káposztáért vihetsz egyet. Korai elővételi kedvezmény.
Apának igaza volt.
Csak egy halom kő és egy ajándékbolt.
Hát igen, de pont ez a zseniális benne, nem?
Így is tök menő.
Ja.
Maradhatok nézelődni?
Felőlem, fiam!
Csak nehogy agyonüssön egy kő!
Mi lesz már, Alan? Tedd oda magad, cimbi!
Banditák, igyunk a holnapra! Az évszázadok rablására!
A holnapra!
Tetteink és vezetésem… vezetésünk legendáját emberöltőkön át emlegetik majd.
A valaha élt legjobb tolvajokra!
- Ránk! - Nem, még nem. Ránk!
- Most igyunk! - Ihatunk végre?
- Amúgy kik vagytok? - Meséljek?
Igen, a sztorimat akarod hallani.
- Igazából mindenkiét. - Penelope vagyok,
de kezdem megszokni a Tűzvihar becenevet. Ugye?
- Jó név. Ja. - Ja.
És a szívem? Nos, ez már nagyon személyes.
Meghasadt, de nem fogok az elveszett szerelemről
vagy az eltűnt vőlegényemről mesélni.
Oké.
Nem én vagyok a vezér, de én irányítok.
Ezt még át kell beszélnünk.
Ő itt Judy. Nem tiszteli a vezetőket.
Ő az agyturkászunk. Bemászik a fejedbe.
Tudja, mire gondolsz.
Szomorú vagy.
Ez életem legboldogabb napja.
Kezdő vagyok.
Ő Alto. Senki nem ismeri az igazi Altót, még ő maga sem.
Az álcázás nagymestere.
A világot jelentő deszkák formáltak.
Helló! Walter vagyok. Hátizsákos turista.
Voilà!
Én vagyok az, Alto, akivel az imént ismerkedtél meg.
Imádtam!
- Volt benne érzelem. - Kösz.
- Elképesztő! - Ő pedig Widgit.
A térképolvasók gyöngye. Nem kedvel és nem is bízik benned.
- Nem kedvellek, és nem bízom benned. - De csak most találkoztunk!
Pont ezért nem bízom benned, Kevin. Már ha valóban így hívnak.
Be van varrva a pizsamámba.
- Valóban. - Ő pedig Bittelig.
Úgy hét átlagember ereje lakozik benne.
Szerinted hét?
Mondjuk úgy, hét átlagemberé,
mint te is láthattad, amikor leverte a hálószobád falát.
De emellett nagyon érzelmes is.
Nem is. Kész őrült.
És miért menekültök a nagy fej elől?
Hát, mert menekülünk a Legfelsőbb Lény elől.
És ez a Legfelsőbb Lény egy nagy fej?
Ebben az esetben igen.
A Legfelsőbb Lény berágott ránk. Ő volt a főnökünk. Felidegesítettük.
- Mit csináltatok? - Semmibe vett minket.
Azt akarta, hogy úgy csináljunk mindent, ahogy ő mondja.
Erre elloptuk a térképet,
és együtt menekültünk.
Ő viszont tudja, hiszen mindent tud.
Azt miért nem tudja, hogyan kapjon el benneteket?
- Mert a térkép nélkül bajos. - Bumm!
Kész a kaja! Penelope!
Köszönöm!
- Ez a tiéd. Igen. - Hű, köszi!
És egy spéci dupla tál neked.
Ez kutyatál.
Lehet, semmi közöm hozzá, de szerintem lopni nem menő,
és különösen nem menő történelmi tárgyakat lopni.
- Nem szabadulhatunk meg tőle? - Hagyjuk itt!
Penelope, Widgit, vigyük vissza az otthonába!
Oké. Jó, először ellopjuk a lovat, és utána visszaviszünk…
Bingley-be, 2024-be.
Szóval „Binggerlybe, 2022-be”.
Tudjátok, mit? Emlékezzünk meg Susanről!
Emlékezzünk Susanre!
- Tessék! - Susan, ő…
Gondolatban!
Damon!
Nem, nem te, Démon. Damont mondtam.
Bár elég hasonlóan hangzanak.
Damon!
Legmélyebb Sötétség!
Legtisztább Gonosz!
Hogy megy a kémkedés? Mik a hírek az égi citadellából?
Csak a szokásos.
Kitalálnak új virágokat,
hogy a madarak énekeljenek róluk.
Fuj, de undorító!
Ha én lennék az univerzum ura, kifordítanám az egészet.
Ó, igen!
Már ha meglenne a tervrajza.
Nos, Árnyékok Legsötétebbike, a tervek léteznek.
Tudok róla, Damon. Én mondtam neked.
Ne gyere nekem olyasmivel, amit én is tudok,
és ne próbáld elpasszolni újdonságként!
Természetesen. De az biztos érdekel, Őrosszaságod,
hogy a terveket ellopták.
Hogy mondod?
Hallottam, hogy a Legfelsőbb Lény említette.
Valaki ellopta az univerzum tervrajzát…
a Legfelsőbb…
Igen, pár szakadár botanikus nyúlta le.
Tőle nem tudom ellopni, de a botanikusoktól igen.
Azelőtt el kell őket kapni, hogy a Legfel… rájuk talál.
Szép munka, Damon!
Nem te, Démon.
A tervrajz segítségével színtisztán gonosz univerzumot építhetnék.
A patkányok macskákat zabálnának,
a papagájok egész éjjel sértegetnének
és nem hagynának aludni.
Bármerre mennél, mindig felfelé haladnál.
Elindulnál A-ból, majd elérnél B-be, ami feljebb van.
Aztán visszaindulnál A-ba, csakhogy az még feljebb lenne.
Jól kigondoltam. Működne.
Víz helyett sav folyna.
Virágok helyett tüskék nőnének.
Volnának olyanok, akiknek a szemük a hátsójukban lenne.
Választaniuk kellene:
pucéron mászkálnak, de látnak, vagy gatyában, de nem látnak semmit.
És minden, minden csupa hegyes lenne.
- Szörnyen hangzik. - Köszönöm, Damon!
Köszönöm, Démon!
Őrosszaságod, azt is hallottam,
hol próbál a Legfelsőbb Lény a térkép nyomára bukkanni.
Egy porfészekben, melynek neve…
Bingley, 2024.
Hívjátok a Vadásznőt!
Fianna!
Gondolod, hogy visszajuthatunk a hálószobájába?
Igen, de ennyi portált egy helyen még soha nem láttam.
A szobája különleges lehet.
- De ő nem az… - Ja.
- …ugye? Ha történik… - Áú! A hajam szikla alá ragadt.
Hogy ragadt egy kő alá a hajad?
Mert fújt a szél egész éjjel,
és valamivel le kellett fognom.
- Így már jobb. - Ugye?
Nyílik a portál. Ott van.
Mozgás, gyerünk! Ott a portál!
Ne már! Ne! Ó, a csudába!
Lemaradtunk az áthidaló elhelyezéséről!
Gondolom, mindenki sajnálja.
Nem, cseppet sem. Indulás!
Állj! Én adom ki a parancsot, Widgit.
- Indulás! Irány lovat lopni! - Oké.
Ha ez csak egy álom, soha nem akarok felébredni.
Hamarosan oda kéne érnünk valami… Meg is van.
- Azta! Csodálatos! - Mi az?
- Megcsináltam. Megcsináltuk! Mi! - Ja.
- Nem csak én. - Közös erőfeszítés volt.
Ó, a ménkűbe!
Elnézést a kiakadás miatt, de hát az Trója!
Jóhogy az!
Ezek szerint a trójai falovat akarjátok ellopni?
Hát persze! A világtörténelem leghíresebb lova.
- Túl nagy, hogy ellopjátok. - Semmi sem túl nagy ahhoz, hogy ellopjuk.
Oké, így közelről nézve lehet, hogy túl nagy.
- A rajzokon kisebb volt. - Kis méretű rajzok voltak?
Életnagyságúaknak kéne lenniük!
Szétszedhetnénk, és később összerakhatnánk.
Oké, tűzifával akarsz az időben rohangálni?
Fogjuk az egyes darabokat, megjelöljük betűkkel.
- Alto! - Összerakjuk.
- Alto! - Számokat is használhatunk.
Nem akarom hülye javaslatnak nevezni,
de nem jut eszembe más szó.
A te ötleted volt, hogy lopjuk el a lovat!
Már az első akciót bebukjuk.
Az elsőt?
Nem azért dobtam a tuti melómat a rekettyésben, hogy lovat aprítsak!
- Most már tuti meló, mi? - Nem apríthatjátok fel!
- Emberek vannak odabent. - Miért rejtenének a lóba embereket?
- Meglepiből? - Ahogy mondod, Bittelig.
A görögöket betolják a falakon belülre,
ők meg reggel kinyitják a kapukat, és rárontanak a trójaiakra.
Jól elpocsékoltuk az erre szánt időt.
- Widgit, hol van a következő portál? - A térkép szerint 15 méterre arra.
Trójában.
El kell jutnunk a portálhoz. Hogy kerülünk a falon belülre?
Csak a lóban.
- Csendet kérek! - Nem lehet igaz.
- Trójaiak vagytoks? - Nem, banditák.
Jó. Mert jól megtréfáljuk a trójaiakat.
Zseniális terv, amit tönkrevágtok az őgyelgésetekkel!
Szeretnénk bekukkantani, hogy lássuk, milyen leleményes a kivitelezés.
Valóban? Jól van, gyertek, de sietve!
Gyere, kis harcos!
Fel! Oké.
Ezek meg kik, Ajax?
Turisták. Csak körbenéznek. Jönnek-mennek.
- Oké. - Fogd meg!
- Vigyáztam! Félre! - Hűha!
Fejre vigyázz! Fejed! Na?
Nincs olyan idióta, aki ezt beveszi.
Nincs olyan idióta, aki elhisz egy zseniális tervet? Oké.
Mégis hogy? Betolják az óriáslovat a városba?
Igen! Te is betolnál egy hatalmas, gyönyörű, igéző szemű lovat!
Oké. És hová teszik? A famező közepére?
- Be fog jönni. - Köszönöm!
- Honnan tudod? - Történelem.
Nem történelem. Ez a jövő! A hadviselés jövője.
Hé!
Hé! Mozgás!
- Nagyon különleges. - Hadd lássam!
Ezek a görögök állandóan kompenzálnak.
Lám, lám, lám! Nézd!
Nem kis meló van ebben.
Igaz.
Ezt nézd meg! Nézd a festést!
A struktúra is gyönyörű.
Csodálatos, de láthatóan stabil.
A kézművesség diadala.
A görögök erről híresek, ugyebár.
Imádják a lovat!
Imádják.
- Csitt már! - Remek munka.
Nézd a szemét!
Ó, Istenem!
Csodálatos, Ofelésztisz.
Lenyűgöző.
Hé, Odüsszeusz! Szóltak a szemekről is!
Az én művem!
Nem tartod kicsit gyanúsnak, Xánthosz?
Életemben nem láttam még ilyen gyanús dolgot, Ofelésztisz.
- Fel kéne gyújtani. - Gyújtsuk fel!
Én is pont erre gondoltam.
Jobbra, jobbra, balra, balra…
Ez nagyon nem jó.
Mi az, Odüsszeusz?
Nem szeretik a lovakat.
- Felgyújtják. - Mi van?
- Azt nézd meg! - Látod? Fantasztikus!
- Szépen ég, mi? - Abszolút.
- Egyre jobban belejössz a dologba. - Szerintem is.
Azt mondtam, kövessetek, mert bejön!
Kiugrunk a falóból, és meglepjük őket.
Elcsesztem, bocs!
Sajnálom, Diomédész! Szeretlek!
Nemhogy nem loptuk el a lovat, hanem benne égünk!
Csak egy álom. Csak egy álom.
Nem álom. Nézd, mennyire valóságos!
Mindannyiunkat sajnálom.
- Üvölteni akarok. - Csendben, ha lehet!
Csendesebben!
- Csendet! - Félek!
Hamar lángra kapott, mi?
Hát, fából van, Ofelésztisz.
A legéghetőbb anyag, amit a modern ember ismer…
Hé, hé, hé! Miért gyújtottátok fel ezt a műtárgyat?
Eloltani, de rögtön!
Máris, uram! Rohanunk.
Gyanúsnak véltük, uram.
Hol láttatok még ehhez foghatót?
Hát, sehol. Ettől lett gyanús.
A vesztes sereg főhajtása nagyságunk előtt.
Ez… átkozottul csodálatos.
Nyissátok ki a kapukat…
- és gördítsétek be a városba! - Rendben. Kapukat kinyitni! Mozgás!
Hé! Srácok! Nincs szemetek?
Hót gyanús!
Az a ló hozza el Trója bukását!
Ugyan már, Kasszandra! Dehogy hozza!
Nevetséges. Már megint túlspilázod.
- Honnan szeded ezeket? - Jó, hagyjuk!
Mindenki kussoljon!
Eloltják a tüzet! Begurítanak minket!
Igazad volt, Kevin!
Még lehet belőle bandita.
- Hé! - Nyugi!
Alapos eljárás után lehet csak bekerülni az Időbanditák közé.
Nem úgy volt, hogy mindenkit megkérdeztél, és csak mi mondtunk igent?
Erről beszélek.
Ez az.
Pszt! Csendesebben már! Titkos küldetésen vagyunk.
Tudtam, hogy sikerül.
Nem úgy tűnt. Kis híján elbőgted magad.
- De a könyvekben… - „A könyvekben…”
Téged említenek a könyvekben? És minket?
Mert azzal, hogy itt vagyunk, megváltoztathatunk valamit. Ki tudja?
Na jó, mindenki tök stresszes.
Javasolhatok egy légzésgyakorlatot?
Amikor a húgommal vitatkozom,
a szüleim addig csendet rendelnek el, míg le nem higgadunk.
Hát, amikor visszaviszünk a saját idődbe, végre megszabadulunk tőled.
- Okoska. - Ez nem volt szép, Penelope.
Majdnem halálra égtünk miatta!
Értem, miért vagy dühös,
de Widgiten kívül most mindenki nagyon kínosan érzi magát.
Widgit, van öt percünk, hogy összeraboljunk pár dolgot,
mielőtt a következő portálhoz megyünk?
- Ja, van öt percünk. - Remek. Szajréra fel!
Öt perc fosztogatás, tali a szökőkútnál!
- Oké. - Helyes.
Ne már, Bittelig! Kisebbet!
- Szétszóródni! Siessünk! - Igen, igen!
Hé!
Nem hittek neked.
Nem, de igazam volt.
Átérzem a kínod. Átok van a fejemen.
Látom a jövőt, de soha nem hisznek nekem.
- Ugyan! - Látod?
Akkor te vagy…
- Kasszandra. - Kasszandra.
Te hallottál rólam?
Azta! Igen, én vagyok Kasszandra.
Várj csak! Nem lehet. Te csak egy mítosz vagy.
Már megint nem hiszel nekem!
Vigyázz, Panthúsz, még leesel a falról itt nekem!
Ugyan már, Kasszandra!
Semmi baja. Jól van.
- Kutya baja, csak nem hitt nekem. - Elvontad a figyelmemet!
Frusztráló, mi? Igazad van, de nem figyelnek rád.
Egész életemben vissza akartam menni az időben.
Most, hogy itt vagyok, úgy érzem, kívülálló vagyok.
Fontos vagy.
Dehogy vagyok.
Hányszor mondjam még? Látom a jövőt, oké?
Királyoknak fogsz mesélni.
Egy magas szirtről fogtok leugrani,
és nem töritek össze magatokat.
Nagyszerű építményeket látsz majd, mielőtt híressé válnának.
Teremtményeket, melyek rég eltűntek.
Eljutsz helyekre, melyekről csak látomásaim vannak.
Megtapasztalod a szomorúságot is,
de maradj az idétlen tolvajok mellett,
mert így mented meg az univerzumot!
Ebből semmi nem tűnik hihetőnek, de ez az átok lényege, ugye?
Hé!
- Ó, Kev… Kevin, én vagyok az, Bittelig. - Gyere, Kevin! Siess!
Hallod? Megvan a portál. Gyere! Hazaviszünk.
Menj, kis hősöm! Találkozunk még.
Igazad volt a lóval kapcsolatban.
Annyira tudtam!
Mit loptatok?
- Én ezt a csodás vázát. - Vázát.
- Én is vázát. - Dettó.
- Nekem is az van. - Mindenki? Mindenki vázát hozott?
- Ja. - Hát te?
Semmit. Lopni nem helyes.
- Jó. Oké. Vigyük haza! - Ja.
- Végre! - Nos, Widgit,
- „Binggerly, 2022”! - Oké, „Kelvin”.
- Kevin. - Kit érdekel?
Fianna, a Vadásznő!
Ó, csak őt ne!
- Mi a baj vele? - Totál kettyós.
Megszerzed az univerzum tervrajzát,
amit térképként is emlegetnek.
Sziklába zárva várod ki
a megfelelő pillanatot, hogy lecsaphass…
- Bingley-ben. - Bingley-ben.
2024-ben.
Több ezer év múlva.
Kivárod az idődet,
megszerzed a tervrajzot, és elhozod nekem.
Mindent pusztíts el, ami az utadba áll!
Ne feledd, Fianna, a tolvajok
a Legfels… Szóval tőle loptak.
Zseniális mestertolvajokkal van dolgunk.
Ne kockáztass!
RÉSZBEN TERRY GILLIAM
ÉS MICHAEL PALIN KARAKTEREI
ÉS A „TIME BANDITS” CÍMŰ FILM ALAPJÁN
A feliratot fordította: Varga Attila