Godt, "Calvin." Så er du hjemme. Farvel.
I må ikke gå fra mig.
Du vil høre en tale om, at vi altid vil rejse sammen med dig,
og med det mener vi i dit hjerte. Alto.
Vi glemmer dig aldrig, "Carmen." Vi vil altid rejse sammen med dig.
Og med det mener vi i dit hjerte.
Nej, I må ikke gå, for det her er ikke mit hus.
Widgit.
- Jo, det er. - Nej, det er ej.
- Widgit. - Det er det.
- Nej.
Jo, se. Der er din familie.
- Det er ikke min familie. - De ligner dig da på en prik.
De er neandertalere.
- Tal pænt om din mor. - Hun er ikke min mor.
Hun er en forhistorisk neandertalkvinde.
Jeg er et Homo sapiens.
I er nok cirka 50.000 år for tidligt ude.
- Din mor kalder vist på dig. - Hun er ikke min mor.
Gå hen til hende. Hjem til flokken.
Hun er ikke min mor, det er ikke mit hus, og vi er i istiden.
Hvis hun ikke er din mor, hvad laver hun så med din far?
Han er ikke min far.
Det lyder som et familieanliggende. Vi giver dem lidt fred.
Det bliver svært for ham at vende tilbage til reden.
- Nej, kom nu. - De afviser fremmede lugte.
- Vi er ude på en mission. - Det er en omvæltning at være væk.
Jeg beder jer.
Undgå øjenkontakt. Adjø, unge eventyrer.
- Farvel. - Vi ses, "Kirk."
Jeg har kun pyjamas, håndklæde og hat på.
Det glemte jeg.
- Tak. - Jeg har ikke så mange af dem.
- Jeg havde nær glemt oversætterhatten. - Det er iskoldt.
Han er ikke vores problem. Jeg er da ligeglad med hans forældre.
Jeg forstår det ikke.
Ja, sådan har jeg det faktisk også.
- Se det lille ansigt. - Vorherre bevares.
Fint nok. Så kom da.
Det her kommer vi til at fortryde.
Tak, venner.
Jeg vil bare lige sige, at vi er det rigtige sted.
Kevin kommer til at bo her. Tidsmæssigt er det bare lidt skævt.
Så både Kevin og jeg havde faktisk ret.
Widgit, lad os få ham hjem. Næste stop: Samme sted på et andet tidspunkt.
- Nemlig. - Vil du gerne være leder, Judy?
Jeg troede, vi ledede på lige fod.
- Ja. Det gør vi jo. - Cool.
Mig som leder.
Når vi er af med ham, skal vi stjæle nogle juveler.
Kronjuveler, tilmed.
- Hvad er kronjuveler? - Aner det ikke. Jeg hørte nogen sige det.
Kronjuvelerne er juveler.
- Okay, "Carlton." - "Calvin." Så er det nok.
BINGLEY I ENGLAND 50.000 ÅR F.V.T.
(STEDET, HVOR KEVINS HUS SENERE BYGGES)
Kors i hytten.
Er det her, du bor?
Nej, men her er sejt.
- Nu kan jeg se, hvor vi er. - Og hvor er så det?
Det ved jeg ikke, men jeg kan se det.
Jeg forestiller mig, det er svært at navigere ud fra et firdimensionelt kort.
Og jeg forestiller mig, det er svært at tie stille.
Helt klart. Jeg taler meget, når jeg er oppe at køre, glad eller ked af det.
Faktisk altid. Det er konstant. Munden står bare ikke stille.
Jeg håber ikke, jeg irriterer nogen.
Irriterer jeg nogen? Alto?
- Nogle gange. - Okay. Judy?
- Nej. - Det var godt. Bittelig?
- Lidt. - Lidt. Okay. Widgit?
- 100%. - 100%?
- Penelope? - Ja.
Det er vist på tide, at Kevster-drengen klapper i
og lader de voksne tale.
Hvis du vil hjælpe til, kan du jo finde ud af, hvor vi er.
- Hvis det hjælper. - Det gør det.
Okay.
Penelope, du har lige sendt lille "Cabin" ind i skoven.
Ja.
Han opfører sig, som om han ved alt, men det gør han ikke.
- Han er som et lille barn. - Han er et lille barn.
Okay. Men det fortager sig. Ikke?
Jeg har aldrig set noget som hans værelse før.
- På grund af tapetet? - Nej, på grund af de store kræfter.
På et tidspunkt pulserede kortet, som om det var tæt på stor viden.
Det er ikke på grund af ham. Han ved ingenting.
Jeg ved, hvor vi er.
Kom nu!
Okay.
- Kom så. - Jeg...
Se lige.
Det ser ud til, at vi er i det, der senere blev Mexico, i den klassiske mayaperiode.
Og hvad kan man stjæle her?
Skal I absolut altid stjæle?
Er det ikke nok at opleve de fantastiske civilisationer?
Det er vores kald at stjæle. Vi stjæler i alle tidsaldre.
Vi viser vores værd over for dem, der tvivler på os eller ikke påskønnede os.
- Jeres forældre? - Eller Det Højeste Væsen.
Eller den ultimative godhed, som han kalder sig selv.
Han skabte os og alt andet.
Hvis han er så god, og I stjal fra ham og er stukket af fra ham...
...er det så ikke jer, der er skurkene?
Jo, så pas du hellere på. Godt, alle sammen.
Vi vil hurtigt, men ubemærket frem, så der skal piles.
- Ja. - Og pil af sted.
Vent.
- Stop. Samling. - Vent.
Sagen er, at jeg har læst, at mayaerne udvalgte nogle personer
og gav dem en uforglemmelig oplevelse.
- Hvor er det godt. - Herligt.
Nej, ikke det.
De brændte dem, flåede huden af dem og huggede hovedet af dem.
Så sprættede de dem op og proppede hovedet ind i stedet for indvoldene.
Så hængte de indvoldene op i et træ
og huggede fingrene af og proppede dem i munden på hovedet.
Så huggede de ørerne af, og så ofrede de dem til guderne.
Hvad? Passer det?
Er der andet, du vil sige om dem, hr. lyseslukker?
- De kunne godt lide kakao. - Det kan jeg også.
Vi skal nok få kakao og meget mere.
Vær på mærkerne. Vi vil ikke fanges af vagterne.
- Og pil af sted. - Pil af sted.
Fanget lige på stedet.
- Flygt? - Hvem, os?
Jeg mente os, men I må godt.
- Vi kan alle sammen gør det. - Hvem er I?
- Altså... - Kommer I fra en naboby?
- Ja. - Nej.
Nej.
Er I så fremmede?
- Mener du med det, at du ikke kender os? - Ja, selvfølgelig.
Som jeg altid siger:
"En fremmed er bare en ven, du endnu ikke har mødt."
Det siger jeg også altid.
- Siger du virkelig det? - Ja, det gør jeg.
Hvor er jeg glad for, at I er fremmede,
for vi mayaer er meget gæstfri over for fremmede.
- Er I det? - Ja, det kan du tro.
Mine fremtidige venner, I skal møde dronningen.
Ja. Hun elsker fremmede.
Som hun kan ofre.
Hvad?
Ignorer ham. Han er et fjols.
- Undskyld. - Børn.
Kom med mig. Gør plads.
Hold inde med arbejdet, alle sammen. Jeg har fundet fremmede i skoven.
Se. Der er både en stor og en lille.
Tak.
- Velkommen, fremmede. Dejligt at se jer. - Tak.
- Goddag. - Kom. Tag noget avocado.
- Tak. - Tak skal I have.
- Tak. - Jeg hedder Judy.
- Det er pænt af jer. - Der er også tomater.
Se bare. De er meget gæstfri.
Endelig bliver jeg... vi behandlet, som jeg... vi bør blive det.
- Ja. - Ikke?
Venner, nu skal I møde dronningen.
- Kom med mig. - Okay.
Kom med til paladset.
Se, hvor stort det er.
Velkommen, fremmede.
Buk venligst for vores dronning, Sak K'uk'.
Hej.
Velkommen, fremmede. Dejligt at møde jer.
Goddag, Deres Højhed.
- Hvordan har I det? - Skønt.
- Er du sulten, store mand? - Ja, jeg er altid sulten.
Så lad os få noget mad.
Nej, det er mig, der klapper. Men nu fester vi.
Samling. Her er planen.
Under middagen deler vi os, og alle undersøger, hvad der er at stjæle.
- Led efter vagternes svage punkter. - Svage punkter.
- Kevin, ødelæg nu ikke det her for os. - Hvordan skulle jeg gøre det?
- Det er bare sådan noget, du gør. - Ja.
- Det gør du. - Så lad være med det. Kom så.
Jeg ved ikke, hvad det er for en delikatesse, men den er lækker.
- Hygger I jer? Det er rigtig godt, ikke? - Jo.
- Pragtfuldt. - Tag mere mad.
Mere mad er min livret.
Jeg prøver at være mere selvsikker, og jeg vil gerne høre, hvordan du regerer byen.
Det er ærligt talt let nok. Det er virkelig kedeligt.
Det synes jeg ikke. Rent egoistisk set er der
en mulig lederstilling at søge på mit arbejde,
og du er en succesrig kvindelig leder.
Jeg tager gerne imod gode råd til at sprænge glasloftet.
Hvilket loft?
Glas. Det er gennemsigtigt sand. Ligesom...
Jeg vil med glæde lære dig alt, hvad jeg ved, men i aften fester vi.
Kan du fortælle mig, hvordan det er
at være en af de mest avancerede civilisationer inden for kommunikation?
- Det ved jeg ikke. - Et spørgsmål til.
Er det ceremonielt begrundet, at vi sidder for os selv ved et mindre bord?
Det er børnebordet. Vi er børn.
Men jeg vil give dig et enkelt råd.
Bliv ved med at træffe beslutninger.
At afvente tingenes gang undergraver lederskab.
Find dit formål.
Spring ud i det.
"Spring ud i det."
Et spørgsmål. Hvad er det mest værdifulde, I har i byen?
Indbyggernes fællesskabsfølelse.
Og hvis det er en ting?
Den storslåede pyramide.
Aha.
Og måske noget mindre, der kan være i en taske?
Manner. Der er mange dyrebare ting i byens skatkammer.
- Vil du se det? - Bingo.
Jeg skal være konge om et år, når jeg fylder 12.
Snart indtager jeg min rette plads for bordenden.
Ikke dårligt.
Min mor bestemmer stadig. Er hende i rødt din mor?
Nej, hun er en band...
Nej, min mor er ikke spor sej.
Men man skal respektere dem. Min mor har foretaget så mange ofre for min skyld.
Javel, ja.
- Ja, virkelig mange. - Undskyld mig.
Jeg har fundet vagternes svaghed. De er for flinke.
Hvad betyder det?
Det betyder, at vagterne er for flinke.
Ja, det var det, jeg sagde.
Venner, vi bliver nødt til at komme væk.
Kevin, det her er voksenbordet. Gå tilbage til børnebordet.
- Vi bliver forberedt til et offerritual. - Hvad? Hvorfor?
Du tager fejl, "Curly." De giver os en uforglemmelig oplevelse,
som du sagde, de ville gøre, inden de ofrede os.
Åh nej. Hold op med at spise.
- Hvorfor spiser du stadig? - Jeg kan bare ikke holde op.
Okay. Jeg har efterretninger.
- Kevin siger, at de vil ofre os. - Han sagde, at de vil flå huden af os...
Stop.
- De feder os op, og så ofrer de os. - Nej, de fører os hen til deres skat.
- Hold op med at spise. - Nej.
Det er næsten for godt til at være sandt.
Fordi det er for godt til at være sandt.
Jeg sagde jo lige, at det er for godt til at være sandt.
- Ja, det er for godt til at være sandt. - Og det sagde jeg også.
- Jeg mener det på en dårlig måde. - Rolig nu, alle sammen.
Kevin, må jeg lige tale med dig?
- Vi må flygte. - Bare lige hurtigt.
- Hvad laver du? - Jeg prøver at advare jer.
Nej, du undergraver min autoritet. Se dem lige. De er skrækslagne.
Jeg tager lidt mere, mens de diskuterer det.
Jeg prøver at hjælpe jer. Ellers bliver vi ofret.
Hold dig til det, du er bedst til, og så gør jeg det samme.
Og hvad er det?
At være... Ikke lederen, men den, der bestemmer.
Jeg mente, hvad jeg er bedst til.
Det ved jeg ikke. Noget er du vel god til.
Mor og far siger, at jeg altid gør noget galt. Måske er det det, jeg er bedst til.
Siger de det? Så du kan høre det?
Du er galt på den, når du tror, at mayaerne forbereder at ofre os.
Men jeg tror ikke, at du altid er galt på den.
Sådan føles det tit.
Når vi har fået dig hjem, er en snak med dine forældre måske en god idé.
Hvor du er med?
Nej, ikke med mig. Jeg kender dem ikke, så du kan selv tale med dem.
Okay.
Tak.
Velkommen. Kom ind. I skal ikke holde jer tilbage.
Her har vi nogle af vores mest dyrebare ejendele,
der er nedarvet gennem generationer. Såsom denne hovedpynt.
Hvad er dens værdi på markedet?
Værdi? Den er uvurderlig.
Noter det.
Vurdering: uvurderlig.
Følg med mig.
Se alle de smukke genstande.
De er alle sammen håndlavede.
- Noter det. - Ja.
Det er min yndlingsgenstand. En udskåret jadefrø.
Penelope, kom lige.
Ja?
Nej.
Forklar det her.
- Du skal ikke stjæle fra mig. - Du skal ikke stjæle fra dem.
Jeg tager ikke herfra uden noget i min taske.
Stil den på plads, unge mand.
Undskyld. Det var bare for sjov.
Nu hører du efter!
Jeg læste, at inden folk bliver ofret,
fester mayaerne med dem og forkæler dem i stor stil.
Derefter giver de dem fint tøj på og fører dem op til toppen af templet
og dræber dem i et ritual.
Og du er dræbende kedelig.
De har ikke gjort nogen af de ting bortset fra de første to.
- Hej, venner. - Hej.
Nu havde vi tænkt os at give jer fint tøj på.
Derefter fører vi jer op til ritualet i toppen af templet.
Du har ret.
Ellers tak.
- Dig? - Jeg klarer mig uden.
Drengen havde ret. De gør klar til at ofre os.
- Slap af. - Hvad gør vi?
Vi må flygte. Jeg henter Judy.
- Hvor længe har I kendt hinanden? - Det er min søn.
Ja, I lader til at kende hinanden godt.
Det har været forrygende, men nu må vi af sted.
- Kom, Judy. - Jeg mangler at se resten af skatten.
Nej, du skal ikke sige det. Du skal ofres.
- Er alt i orden? - Vi morer os.
Fantastisk. Nu fører vi jer op til toppen af pyramiden.
Vi har et smukt ritual, I kan deltage i.
At deltage i menneskeofring.
Er du med nu?
Okay. Pil af sted.
Pil af sted.
Løb for livet!
Kan vi sætte farten ned? Vi får sidestik.
Ja, lad os løbe for livet langsomt. Supergod idé.
- Vi er tæt på en portal. - Hvor tæt?
- Det ved jeg ikke. - Åh nej!
Widgit, de nærmer sig.
- Jeg kan ikke stoppe! - Klippe.
- Bange.
Vi må svinge os over i lianerne.
Judy, lad mig starte. Det kan være farligt.
- Bittelig, der er en slange! - Hvad? Nej!
- Det er bare en lian. - For pokker.
- Har du nogensinde set en slange? - Nej.
Kom så, Bittelig.
- Nej, det går ikke. - Okay. Klippesamling.
Hvad nu?
- Susan ville være sprunget ud. - Det gjorde hun, og derfor er hun død.
- Tanker om Susan? - Jeg savner Susan.
- De er lige bag os, ikke? - Jo, det er dem.
- Skal vi vende os om? - Hej.
- Hej, fremmede. - Hejsa.
- Der var I. - Hej.
I gik den forkerte vej til templet.
Hej.
I var lige ved at stikke af inden ritualet. Det var meget frækt.
Vi kan ikke gennemføre det uden jer. Vi har brug for jer her.
Nej, nej.
Denne vej.
Kom nu.
Åh nej. Jamen...
Skån mine venner!
Tag mig i stedet! Jeg har levet mit liv! De er uskyldige!
Tag kniven og stik den i mig.
Riv min velplejede hud og mit fascinerende ansigt af.
Sæt det til skue på en af jeres pæle.
Dræb mig. Flå mig.
Jeg tilbyder... Nej, jeg kan ikke.
Beklager. Jeg kan bare ikke. Jeg går i panik.
- Jeg kan ikke. - Er han okay?
Jeg meldte mig frivilligt til ritualet, men jeg ombestemte mig. Beklager.
Ritualet, hvor man spiser frugt og ser solnedgangen?
Spiser frugt?
Ja, vi går herop og ser solnedgangen, spiser noget frugt og sludrer.
- Det lyder ikke så slemt. - Det er noget andet.
Deres Majestæt, det er ikke til at fatte,
men vi troede, at mayaerne foretog menneskeofringer.
Ofringer?
Hun mener nok, når vi lægger majs ud til guderne.
Ja, det mener jeg, bare ikke majs, men mennesker.
Og i stedet for at lægge ud mener jeg at flå folk og vende vrangen ud på dem.
Hvorfor skulle de guder, der beskytter os, ønske det?
Ja. "Tak, guder. Vi tager menneskehud på til ære for jer"?
- Det giver ingen mening. - Hvor har I hørt det?
- Kevin. - "Curly."
Wikipedia.
Er han en anerkendt historiker, denne "Wikipedium"?
Hvor får ham "Wicked Petey" sine oplysninger fra?
Det stammer faktisk fra erobrernes beretninger.
Dem skal I ikke lytte til. De kan opdigte hvad som helst.
Når jeg tager på erobringstogt, udstiller jeg folk på værste vis.
Jeg siger: "De har slanger i stedet for ben, og de spiser kattekillinger."
Så siger folk: "Så forstår jeg godt, I invaderede dem."
Så de spiste altså ikke killinger i den anden landsby? Men vi angreb dem jo.
Jeg skulle ikke have stolet på en sekundær kilde.
Jeg vil sige, at det er sjældent at møde et folk,
der er så fredeligt og gæstfrit og ikke konstant dræber andre.
- Nogle gange dræber vi andre. - Ja, min skat.
Men det er jo plyndringsmænd, angribende fjender, slangeben og tyve.
Dræber I tyve?
Ja, det kan du tro. VI hader tyve.
- Hader I banditter? - Ja, vi hugger hovedet af banditter.
I er da ikke banditter, vel?
- Nej. - I har ikke stjålet noget, vel?
- Nej, nej. - Nej?
- Nej, nej. - Hvem er I så egentlig?
- Vi er fremmede. - Fremmede.
Vi siger tak for gæstfriheden, men nu må vi se at komme videre.
Stop. Kig i deres små tasker og punge.
Kig efter.
- Vagter. - Jeg har ikke sådan nogen.
Det er bare en vase.
Lommer.
- Det er bare en vase. Se bare. - Ingenting.
- Det er bare vaser. - Jeg så hende lægge noget i sin taske.
- Avocado. - Det er bare en avocado.
Vi er faktisk virkelig... Nu må vi gå.
Endnu en gang tak. Folkens, lad os gå.
- Tak. - Ja.
- Tusind tak. - Vi troede, alt var inkluderet.
- De var søde. - Meget elskværdige.
Sekundær kilde. Hvad må alle ikke tænke om mig?
Jeg egner mig ikke til at være tidsrejsende bandit.
- Det er ikke noget for alle. - Det er ikke kun din skyld.
Som sædvanlig jokkede Widgit og Penelope også i spinaten.
Tak, fordi du som sædvanlig støtter os, Judy.
Widgit, nu må vi få ham hjem. Hvad laver vi her?
Ifølge kortet skulle portalen være her, men det er den jo ikke, vel?
- Der. - Hvor?
Der er langt.
- Der er langt ned. - Kors i hytten.
I Troja sagde Kassandra, at jeg springer ud fra en klippe med jer.
Hende kan man ikke tro på, vel?
- Jeg springer ikke ud. - Jeg springer ikke.
Jeg lytter til dronning Sak K'uk'.
Jeg springer ud i det.
- Kevin? - Det gør jeg også.
Widgit.
- Godt. - Nu bliver jeg lidt nervøs.
Jeg tog fejl om mayaerne, men jeg tror, jeg har ret nu.
Fint.
Der står, at det er en god serie.
Der står, at man ikke kan slippe den igen.
Her står der, at den falder af på den i andet afsnit.
Der står, at der ryger en i svinget i tredje afsnit.
Forhåbentlig hende den forfærdelige. Hvad var hun med i?
- Jeg slår det op. - Nej, lad være med det.
- Hvorfor? - Vi tager en quiz.
Fianna... det er tid.
Hold op med at grine. I skal ikke grine.
Ondskab er alvorligt.
Undskyld, herre.
Kevin, spiller du computerspil?
Godt, Kevin. Meget moderne.
Godt. Nu er vi her. Dit værelse.
Vi er ankommet, et øjeblik efter at vi tog af sted,
hvilket er syret, for det var det, jeg troede, der skete.
Stille, alle sammen.
Det var tæt på.
Okay. Godt, unge mand. "Cas..."
- Kevin. - Ja, det er rigtigt. Her siger vi farvel.
- Må jeg sige noget? - Ja. Gør det kort.
Jeg vil gerne benytte lejligheden til
at takke jer alle sammen for det fantastiske og helt enestående eventyr.
Et kort øjeblik af mit liv følte jeg mig som en del af en gruppe.
Men det er en gruppe banditter, og du ser ned på banditter.
Ja, det gør du.
Er I nu også banditter? I stjal ikke særlig meget.
Det minder mig om...
- Det er din. Og den her. - Det er min.
- Ja, og den her. - Hvordan?
Jeg tog den her.
Den var ødelagt, da jeg fandt den.
Jeg tog også den her. Den er lidt beskidt. Beklager.
- Jeg ved ikke, hvad det er. - Plastik.
Jeg kendte dig ikke dengang. Undskyld.
Kevin, hvem taler du med? Har du gæster deroppe?
- Ikke nogen. - Nej da. Det var for sjov.
- Det er jo klart. - Tal ikke med dig selv. Gå i seng.
Ja, gå i seng, skatter.
Hvad var hun ellers med i?
- Du ved nok... - Ja, ja.
Ja, hvad var det?
- Den der film. - Jeg slår det op.
Adieu, mon frère.
- Jeg vil savne dig. - Kevin, tak for din viden.
Ja, den smule oplysninger, du gav os, var nogle gange en hjælp.
- Ja, det om hesten. - Ja, godt.
Flot klaret.
- Jeg sender en anmeldelse af den. - Ja, gør det.
Hvem pokker er du?
Hvad var det?
- Mor! Far! - Kevin!
Nej, stop.
Kevin.
Kevin, du skal ikke kigge.
Det gjorde du.
- Kevin. - De er blevet forkullet.
Forvandlet til kul. Det gør mig ondt, Kevin.
- Er det mor og far? - Det sker. Dæmoner.
Ja, jeg vil ikke forkulles. Nul, putte.
- Skynd dig, Kevin! - Widgit, portalen!
Ja, det gør vi.
- Portalen åbner sig ikke. - Bed den om det.
Er du sød at høre vor bøn og åbne?
Nej.
- Er mine forældre døde? - Nej.
Lad os bare sige, at de har haft det bedre.
Træk vejret, mand!
Tøm hovedet for tanker. Tænk så på noget rart, og prøv igen.
Og åbn døren.
Jeg gjorde det!
- Kom så. - Kom så. Vi ses, Kevin.
- Vent... - Af sted.
Firestorm, vent.
Kan jeg redde mine forældre, hvis jeg rejser tilbage i tiden?
Vorherre bevares. Du kommer med os.
HISTORISKE SKIKKELSER
Kom så.
- Jaspers. - Javel.
- Ja, - Jeg må ud af den her.
Det er alt for varmt. Hjælp den af mig. En, to, tre.
Tak. Sikke en dag. Banditterne slap væk igen.
- Hvad? - Igen?
- Næbdyr? - Ja, behold næbdyret. Jeg elsker næbdyr.
Jeg skal have kortet tilbage. Banditterne rejser i tiden og låser ikke portalerne.
Rødbenaner?
Rødbenan... Hvad er det? Nej.
- Hvad betyder det? - At dørene står på vid gab over det hele.
- Dagens bønner? - Nej, beklager.
Da ikke lige nu. Helen!
En åben portal kan føre alle mulige ulykker med sig.
Anakronismer og paradokser og anomalier.
Det lyder slemt. Hvad med en kop kerubkaffe?
- Det lyder godt. - Værsgo. Det beroliger nerverne.
Tak.
- Hvad er... Hej. Hvem er du? - Keruben.
- Det er dig, der har givet den smag? - Ja. Skal der lidt ekstra i?
Nej, ellers tak. Tak for den skønne...
Han skal ud. Kom med herind.
Det her er strengt fortroligt... Ud med jer!
Okay. Det var det her, jeg ville vise jer.
- Det er mit superseje nye projekt. - Jeg glæder mig til at fortælle om det.
Det fører mig så til...
Det er også super...
Jeg kan ikke understrege det nok, I to. Det er super-strengt fortroligt.
Ingen må vide noget. Er I med?
- Sig det. - Ingen må vide noget.
I kor.
Ingen må vide noget.
- Kunne du høre det? - Vi arbejder på det.
Det er løgn.
Det er helt klart urin.
Og husk, at I ikke må sige noget til nogen.
DELVIS BASERET PÅ KARAKTERER SKABT AF TERRY GILLIAM OG MICHAEL PALIN
BASERET PÅ FILMEN 'TIME BANDITS'
Tekster af: Eskil Hein