Olet kotona, Calvin. Hyvästi.
Älkää jättäkö minua.
Haluat puheen siitä, miten olemme aina kanssasi -
eli sydämessäsi.
Alto.
Emme koskaan unohda sinua, Carmen. Olemme aina kanssasi -
eli sydämessäsi.
Älkää lähtekö, sillä tämä ei ole kotini.
Widgit.
- Onpas. - Ei ole.
- Widgit. - On se.
- Se on. - Ei ole.
Perheesi on tuolla.
- Tuo ei ole perheeni. - He näyttävät sinulta.
He ovat neandertalilaisia.
- Älä hauku äitiäsi. - Hän ei ole äitini.
Hän on neandertalilainen -
ja minä Homo sapiens. Olette 50 000 vuotta aikaisessa.
- Äitisi kutsuu sinua. - Hän ei ole äitini.
Palaa laumasi pariin.
Hän ei ole äitini, tämä ei ole kotini, ja olemme jääkaudella.
Mitä hän sitten tekee isäsi kanssa?
Hän ei ole isäni.
Tämä kuulostaa perheasialta. Annetaan heille tilaa.
Hänen on vaikea palata pesään.
- Olkaa kilttejä. - He voivat torjua hänet.
- Meillä on töitä. - Hän oli kauan poissa.
Olkaa kilttejä.
Älkää katsoko. Adieu, nuori seikkailija.
- En ole… - Heippa.
- Nähdään, Kirk. - Minulla on vain pyjama, pyyhe ja hattu.
Melkein unohdin.
- Kiitos. - Näitä ei ole monta.
- Unohdin käännöslakin. - Täällä on kylmä.
Hän ei ole ongelmamme. En välitä vanhemmista.
En ymmärrä.
Siltä minustakin tuntuu.
- Katso kasvoja. - Hyvänen aika.
Tule sitten.
Tämä tietää vielä ongelmia.
Kiitos paljon.
Halusin vain sanoa, että paikka on oikea.
Tästä tulee Kevinin koti, mutta ajoitus meni vähän vikaan.
Sekä minä että Kevin olimme oikeassa.
Viedään hänet kotiin. Seuraava pysäkki: sama paikka, eri aika.
- Aivan. - Haluatko johtaa, Judy?
Emmekö johda tasa-arvoisesti?
- Kyllä. Juuri niin. - Kiva.
Minäkö johtaja?
Kun hänet on heivattu. varastamme jalokiviä.
- Kruununjalokiviä vieläpä. - Mitä ne ovat?
- Kuulin jonkun puhuvan niistä. - Ne ovat jalokiviä.
- Hyvä on, Carlton. - Riittää, Calvin.
BINGLEY, ENGLANTI 50 000 EAA.
KEVININ KODIN TULEVA PAIKKA
Voi ruoja.
Etkö asukin täällä?
- En, mutta pidän siitä. - Huomaan, missä olemme.
- Missä? - En tiedä, mutta huomaan sen.
On varmaan vaikea lukea neliulotteista karttaa.
- On varmaan vaikea olla hiljaa. - Totta vie.
Puhun paljon, kun olen innoissani, iloinen tai surullinen.
Lakkaamatta. Leuat vain jaksavat jauhaa.
En kai häiritse ketään?
Häiritsenkö? Alto?
- Joskus. - Selvä. Judy?
- Et. - Hyvä. Bittelig?
Hieman.
Hyvä on. Widgit?
- Sataprosenttisesti. - Niinkö?
- Penelope? - Kyllä.
Kevsterin on aika olla hiljaa ja antaa aikuisten puhua.
Jos haluat olla hyödyksi, ota selvää, missä olemme.
- Auttaisiko se? - Auttaisi.
Hyvä on.
- Lähetit pikku Kaapin metsään, Penelope. - Niin.
Hän esittää tietävänsä kaiken, mutta ei tiedä.
Hän on kuin pikkulapsi.
- Niin. - Hän on pikkulapsi.
Se menee ohi.
Eikö vain?
Hänen huoneensa erosi kaikesta näkemästäni.
Tapetinko takia?
Ei, vaan voiman.
Kartta sykki ikään kuin se olisi ollut todellisen tiedon lähellä.
Se ei johdu hänestä. Hän ei tiedä mitään.
Tiedän, missä olemme.
Tulkaa!
Hyvä on.
- Mennään. - Minä…
Katsokaa.
Olemme tulevassa Meksikossa mayojen aikakaudella.
Vai niin. Mitä varastettavaa täällä on?
Onko aina pakko varastaa?
Eikö riitä, että saamme kokea upeaa kulttuuria?
Varastaminen historiassa on kutsumuksemme.
Todistamme taitomme heille, jotka epäilevät meitä.
- Vanhemmillenne? - Tai Korkeimmalle olennolle.
Eli Suurimmalle hyvyydelle.
Hän loi meidät ja kaiken muun.
Jos hän on hyvä, ja te varastitte häneltä -
ja pakenette häntä,
eikö se tee teistä pahoja?
Kyllä, joten pidä varasi. No niin.
On oltava näkymättömiä mutta nopeita. Kipitetään.
- Niin. - Kipittäkää.
Kipitetään.
- Odottakaa. - Hetki.
- Seis ja piiriin. - Piiriin.
Asia on näin.
Luin, että mayat kohtelevat joitakin ihmisiä tosi hyvin.
- Hienoa! - Hyvä.
On muutakin.
Ihmiset poltetaan, iho revitään irti ja kaulat katkaistaan.
Vatsat avataan ja pää laitetaan sisälmysten paikalle.
Sisälmykset työnnetään puuhun.
Sormet leikataan irti ja tungetaan suuhun.
Korvat leikataan irti ja uhrataan jumalille.
- Mitä? - Ei kai.
Oliko mitään muuta, masentaja?
He pitävät kaakaosta.
- Niin minäkin. - Viemme kaakaota ja muuta.
- Kyllä vain. - Valppautta, ettemme jää kiinni.
- Kipittäkää. - Kipitetään.
Jäimme kiinni.
- Juostaanko? - Mekö?
Tarkoitin meitä. Tekin voitte.
- Me kaikki voimme juosta. - Keitä olette?
- No… - Oletteko naapurikaupungista?
- Kyllä. - Emme.
Emme.
Oletteko sitten muukalaisia?
Tarkoitatko tuntemattomia?
Tietysti tarkoitan.
Minun mielestäni -
muukalainen on ystävä, jota ei ole tavannut vielä.
Niin minustakin!
- Uskotko todella niin? - Kyllä vain.
Onpa kiva, että olette muukalaisia,
sillä me mayat pidämme muukalaisista.
- Todellako? - Ehdottomasti.
Tulevat ystäväni. Tulkaa tapaamaan kuningatarta.
Hän rakastaa muukalaisia.
Uhreina.
Mitä?
Älä kuuntele häntä. Poika on tollo.
- Anteeksi. - Lapset.
Seuratkaa minua.
Väistäkää.
Katsokaa tänne. Löysin metsästä muukalaisia.
Sekä ison että pienen.
Kiitos.
Tervetuloa, muukalaiset. Onpa kiva nähdä.
Kiitos.
- Hei. - Ottakaa avokadoa.
- Kiitos. - Kiitoksia.
- Kiitos. - Hei. Olen Judy.
Kovin ystävällistä.
Jossakin on tomaatteja.
- Kiitos. - Hei, Widgit.
Erittäin vieraanvaraista.
Vihdoinkin minua… Meitä kohdellaan oikein.
- Niin. - Eikö vain?
No niin. On aika tavata kuningatar.
- Seuratkaa minua. - Selvä.
Tulkaa palatsiin.
Katsokaa, miten suuri se on.
Tervetuloa, muukalaiseni.
Kumartakaa kuningatar Sak K'uk'ille.
Hei.
Tervetuloa, muukalaiset. On ihastuttavaa tavata teidät.
- Terve. - Hei.
- Miten voitte? - Hyvin.
- Onko nälkä, iso mies? - Minulla on aina nälkä.
Syödään sitten.
Ei, minä taputan. Syödään.
Piiriin. Suunnitelma on tämä.
Hajaannumme ruokailun aikana ja otamme selvää, mitä varastamme.
Etsitään myös vartijoiden heikkouksia.
- Selvä. - Niin.
- Kevin. Älä mokaa tätä. - Miksi tekisin niin?
Se tuntuu olevan sinun juttusi.
Niin.
- Se on sinun juttusi. - Sitten mennään.
En tiedä, mitä tämä on, mutta se on ihmeellistä.
- Noin. - Nautitteko olostanne?
- Onko mukavaa? - On.
- Mainiota. - Santsatkaa.
- Santsi on parasta. - Sapuskaa.
Yritän olla päättäväisempi ja haluan tietää, miten johdat kaupunkia.
Se on helppoa ja erittäin tylsää.
Ei se ole tylsää, ja jos saan olla itsekäs,
työpaikallani saattaa vapautua johtoasema,
ja sinä olet menestyvä naisjohtaja.
Voitko kertoa, miten lasikatto murretaan?
- Mikä katto? - Lasi. Se on läpinäkyvää hiekkaa.
Ihan kuin…
Opetan mielelläni kaiken, mitä tiedän.
Tänä iltana juhlimme.
Millaista on kuulua -
yhteen edistyneimmin viestivistä kulttuureista?
- En tiedä. - Toinen kysymys.
Onko pöytämme pieni jostakin seremoniallisesta syystä?
Tämä on lastenpöytä, ja olemme lapsia.
Annan kuitenkin yhden neuvon.
Jatka päätösten tekemistä.
Odottelu tappaa johtajuuden.
Löydä tarkoituksesi.
Loikkaa tuntemattomaan.
"Loikkaa tuntemattomaan."
Mikä on arvokkainta tässä kaupungissa?
Yhteisöllisyyden tunne.
Entä esine?
Suuri pyramidi.
- Niin. - Niin.
- Onko mitään laukkuun mahtuvaa? - Voi sentään.
Aarrevarastossa on kaikkea kallisarvoista. Haluatko nähdä sen?
Bingo.
Minusta tulee kuningas, kun täytän 12 vuotta.
Pian olen siellä, minne kuulun.
Pöydän päässä.
Ei hassumpaa.
Äitini on yhä johdossa.
Onko tuo punapukuinen sinun äitisi?
Ei, hän on ros…
Minun äitini ei ole siisti.
Heitä pitää kunnioittaa.
Äitini on uhrannut paljon vuokseni.
Vai niin.
- Kyllä vain. Todella paljon. - Suo anteeksi.
Vartijoiden heikkous on, että he ovat liian mukavia.
- Mitä se tarkoittaa? - Että vartijat ovat liian mukavia.
Niin minä sanoin.
Meidän on lähdettävä.
Palaa takaisin lastenpöytään, Kevin.
Meitä valmistellaan uhrattavaksi.
Mitä? Miksi?
Olet väärässä, Kutri. Meitä kohdellaan hyvin,
kuten sanoit uhreja kohdeltavan.
Voi ei. Älkää syökö.
- Miksi syöt yhä? - En voi lopettaa.
No niin. Sain tietoja.
- Kevin sanoo, että meidät uhrataan. - Ja että ihomme revitään…
Lopeta.
- Meidät lihotetaan… - Ei.
…ja uhrataan.
Meidät viedään aarteen luo.
- Lakkaa syömästä. - En.
- Liian hyvää ollakseen totta. - Ehkä koska se on liian hyvää.
Niin minä sanoin. Liian hyvää ollakseen totta.
Niin. Se on liian hyvää.
- Niin minä sanoin. - Tarkoitin, että huonolla tavalla.
Rauhoittukaa.
Voimmeko jutella, Kevin?
- Meidän pitää paeta. - Ihan nopeasti.
- Mitä teet? - Yritän varoittaa sinua.
Ei. Kyseenalaistat käskyvaltani.
Katso nyt. He pelkäävät.
Syön vähän, kun he puhuvat.
Yritän auttaa, ettei meitä uhrattaisi.
Tee sinä, mitä osaat parhaiten, ja minä teen samoin.
Eli mitä?
- En ole johtaja, mutta johdan. - Mitä minä osaan?
En tiedä, mutta olet varmasti hyvä jossakin.
Äiti ja isä sanovat, että teen aina väärin.
Ehkä osaan sen.
Sanovatko he sinulle niin? Ääneen?
Olet väärässä sen suhteen, että mayat uhraisivat meidät,
mutta et ole väärässä kaikesta.
Joskus tuntuu siltä.
Kun viemme sinut kotiin, voit ehkä puhua vanhemmillesi.
Sinunko kanssasi?
Ei minun kanssani.
En tunne heitä, joten voit puhua heille itse.
No niin.
Kiitos.
Tulkaa vain. Älkää ujostelko.
Täällä säilytämme arvokkaimpia esineitämme,
jotka ovat siirtyneet sukupolvelta toiselle. Esimerkiksi tätä päähinettä.
Tadaa.
Mikä sen jälleenmyyntiarvo on?
Arvo? Sitä ei voi mitata rahassa.
- Kirjaa muistiin. - Arvo: mittaamaton.
Oli miten oli, seuratkaa minua.
Katsokaa näitä kauniita esineitä.
Kaikki on tehty käsin.
- Kirjaa muistiin. - Selvä.
Tämä on lempiesineeni. Jadesta veistetty rupikonna.
Voimmeko puhua, Penelope?
Niin?
Ei.
Selitä tämä.
- Älä varasta minulta. - Älä itse varasta heiltä.
En lähde täältä tyhjin käsin.
Laita se takaisin, nuorimies.
Haluatteko…? Vitsi vain.
Kuuntele minua!
Kuuntele itse!
Luin, että ennen uhrausta -
mayat tarjoavat juhla-aterioita ja erinomaista kohtelua,
pukevat uhrit hienoihin vaatteisiin ja vievät temppelin huipulle -
rituaalimurhaa varten.
Murhaat minut tylsyydellä.
He eivät ole tehneet mitään tuosta paitsi ensimmäiset kohdat.
- Hei, ystävät. - Hei.
Ajattelimme pukea teidät hienoihin vaatteisiin.
Sitten viemme teidät rituaaliin temppelin huipulla.
- Olet oikeassa. - Eikö?
Ei kiitos.
- Entä sinä? - Ei kiitos.
Poika oli oikeassa.
Meidät uhrataan.
- Älkää hätäilkö. - Mitä teemme?
Paetaan jotenkin. Haen Judyn.
- Kauanko olette tunteneet toisenne? - Hän on poikani.
Näytätte olevan tuttuja.
- Niin. - Niin.
Tämä on ollut ihanaa, mutta meidän pitää mennä.
- Tule, Judy. - Mitä?
Haluan vielä nähdä aarteita. Vink.
Älä sano sitä. Olet uhri.
Onko kaikki hyvin?
Meillä on hauskaa.
Loistavaa. Viemme teidät pyramidin huipulle.
Saatte ottaa osaa rituaaliimme.
Ihmisuhreina.
Tajuatko?
No niin. Kipitetään.
- Kipitetään. - Kipitetään.
Juoskaa henkenne edestä!
- Hidastetaan tahtia. Sattuu. - Juostaan henkemme edestä hitaammin.
- Lähellä on portti. - Missä?
- En tiedä. - Voi luoja!
He lähestyvät, Widgit.
- En voi pysähtyä! - Kieleke.
- Pelottaa.
Hypätään yli liaanien avulla.
Minä ensin, Judy. Se ei ehkä ole turvallista.
- Se on käärme! - Mitä! Ei!
- Ei olekaan. - Luoja.
- Oletko nähnytkään käärmettä? - En.
Mene, Bittelig.
Tämä ei onnistu.
Selvä. Kielekepiiri.
Entä nyt?
Susan olisi hypännyt.
- Hän hyppäsi ja kuoli. - Ai niin.
Ajatellaan Susania.
Kaipaan Susania.
- Ovatko he takanamme? - Kyllä vain.
- Käännytäänkö? - Hei.
- Hei, muukalaiset. - Hei.
Hei.
- Siinähän te olette. - Hei.
Ette lähteneet temppelin suuntaan.
Heippa.
Olitte juosta pois ennen rituaalia.
Tuhmaa.
Tämä ei onnistu ilman teitä.
Voi ei.
Ei.
Tännepäin.
Vauhtia.
Voi sentään. No niin.
Säästäkää ystäväni!
Ottakaa minut! Olen elänyt, ja he ovat viattomia!
Iskekää minua vatsaan,
poistakaa hyvin hoidettu ihoni ja ilmeikkäät kasvoni.
Asettakaa se paalunne kärkeen.
Surmatkaa ja uhratkaa minut.
Tarjoan… En pysty.
Ei onnistu. Aivan liikaa.
Paniikin paikka.
- Ei pysty. - Onko hän kunnossa?
Tarjouduin rituaaliin, mutta muutin mieleni. Anteeksi.
Rituaaliin, jossa syödään hedelmiä katsellen auringonlaskua?
- Hedelmiä? - Hedelmiä?
Tulemme tänne katsomaan auringonlaskua, syömään hedelmiä ja juttelemaan.
- Ei hassumpaa. - Onpa erilaista.
Ette varmasti usko tätä,
mutta luulimme, että mayat uhraavat ihmisiä.
Uhraavat?
Hän tarkoittanee sitä, kun annamme maissia jumalille.
Juuri niin, mutta maissin sijasta tarkoitan ihmisiä -
ja antamisen sijaan -
tarkoitan rituaaliriepottelua ja nahkamme kääntämistä nurin.
Miksi suojelijajumalamme haluaisivat sellaista?
"Kiitos, jumalat.
Kunnioitamme teitä pukeutumalla ihmisnahkoihin."
Kuulostaa sekavalta.
Kuka sellaista kertoi?
Kevin.
Kutri.
Wikipedia.
Onko tämä Wikipedium tunnettu historioitsija?
Mistä Viiksi-Pete sai tietonsa?
Tarinat ovat peräisin valloittajilta.
Valloittajat voivat keksiä mitä vain omasta päästään.
Minäkin väitän valloitettuja pahemmiksi kuin he ovat.
"Heidän jalkansa ovat käärmeitä, ja he syövät kissanpentuja."
Silloin kaikki pitävät valloitusta hyvänä ideana.
Eivätkö kyläläiset syöneetkään kissanpentuja?
Me hyökkäsimme.
Ei olisi pitänyt luottaa toissijaiseen lähteeseen.
Meille on harvinaista tavata ihmisiä,
jotka ovat rauhanomaisia eivätkä tapa toisia.
- Tapamme toisinaan. - Niin, kulta,
mutta vain hyökkääjiä, valtaajia, käärmejalkoja ja varkaita.
- Tapatteko varkaita? - Kyllä vain. Vihaamme varkaita.
Vihaatteko rosvojakin?
Mestaamme rosvot.
- Ette kai ole rosvoja? - Emme.
Ette kai varastaneet mitään?
- Emme. - Emmekö?
- Emme. - Keitä te sitten olette?
Muukalaisia.
Kiitos vieraanvaraisuudesta, mutta meidän pitää lähteä.
Seis.
Tarkastakaa heidän laukkunsa.
Tarkasta ne.
- Vartijat. - Minulla ei ole mitään.
- Se on pelkkä vaasi. - Taskuja.
- Vaasi vain. Katsokaa. - Ei mitään.
Heillä on vain vaaseja.
Hän laittoi jotain laukkuunsa.
- Avokado. - Se on vain avokado.
Itse asiassa meidän todella pitää mennä.
Kiitos vielä kerran.
- Kiitos. - Lähdetään.
- Kiitos. - Niin.
- Paljon kiitoksia. - Luulimme tätä täysihoidoksi.
- He olivat kivoja. - Ihania.
Toissijainen lähde.
Mitä ajattelettekaan minusta? Ei minusta ole aikarosvoksi.
- Tämä ei sovi kaikille. - Ei se ole vain sinun syytäsi.
Widgit ja Penelope tekivät virheitä.
Kiitos tuesta, Judy.
Poika on vietävä kotiin, Widgit.
Mitä teemme täällä?
Kartan mukaan portti on jossakin täällä, mutta ei ole.
- Tuolla. - Missä?
Onpa kaukana.
- Hyvä tavaton. - Pitkä pudotus.
Kassandra sanoi Troijassa, että loikkaan kanssanne kielekkeeltä.
Ei häntä kannata uskoa.
- Minä en loikkaa. - Enkä minä.
Kuuntelen Sak K'uk'ia.
Hyppään tuntemattomaan.
- Kevin? - Minä myös.
Widgit.
- Hyvä on. - Nyt hermostuttaa.
Olin väärässä mayojen suhteen mutta taidan olla oikeassa nyt.
Hyvä on.
BINGLEY, ENGLANTI
Tätä ohjelmaa väitetään hyväksi.
Katsetta ei voi kääntää siitä.
Niinkö? Tämän mukaan toinen jakso lässähtää hieman.
Joku kuolee kolmannessa jaksossa.
Ehkä se kauhea nainen. Missä hän olikaan?
- Minä katson. - Ei, älä.
- Miksen? - Pidetään visa.
Fianna. On aika.
Älkää naurako.
- Pahuus on vakava asia. - Anteeksi, herra.
- Pelaatko videopelejä, Kevin? - Hieno juttu. Nykyaikaista.
No niin.
Tässä se on. Makuuhuoneesi.
Saavuimme tänne hetki lähtömme jälkeen,
mikä on outoa, sillä en odottanut sitä.
Kaikki hiljaa.
Se oli täpärällä.
No niin. Nuori mies. Cas…
- Kevin. - Juuri niin.
Jätämme nyt hyvästit.
Saanko sanoa jotain?
- Saat. - Anna mennä.
Nopeasti.
Haluan käyttää tämän tilaisuuden -
ja kiittää teitä uskomattomasta ja ainutlaatuisesta seikkailusta.
Hetken aikaa tunsin olevani joukon jäsen.
Olemme kuitenkin rosvoja, ja sinä arvostelet rosvoja.
- Se on totta. - Rosvoiksi ette varastaneet paljon.
Siitä muistankin.
- Nämä kuuluvat sinulle. - Mitä? Tuo on minun.
- Ai niin. Tämä myös. - Miten?
Otin tämän.
Se oli rikki, kun löysin sen.
Otin tämänkin. Se on vähän likainen.
- En tiedä, mikä tämä on. - Muovia.
Emme tunteneet vielä. Anteeksi.
Kenen kanssa puhut, Kevin? Onko sinulla vieraita?
- En kenenkään. - Minä vain vitsailin.
- Ei tietenkään. - Älä puhu itseksesi ja mene nukkumaan.
Nukkumaan, kulta.
Missä hän näytteli?
- Tiedäthän… - Ai niin.
Luoja. Mikä se oli?
- Se elokuva. - Minä katson.
Adieu, mon frère.
- Tulee ikävä. - Kiitos tiedoistasi, Kevin.
Kertomasi vähäiset tiedot olivat -
joskus tarpeen.
- Se hevonen. - Hyvä on.
Hyvää työtä.
- Jätän arvostelun. - Se on oikein.
Kuka hemmetti sinä olet?
Mitä se oli?
- Äiti! Isä! - Kevin!
Ei. Seis.
Kevin.
Älä katso, Kevin.
Sinä katsoit.
Voi, Kevin.
Heidät hiillettiin.
Muutettiin hiileksi. Olen pahoillani.
Ovatko tässä äiti ja isä?
- Demonijuttu. - En haluaisi muuttua hiileksi.
- Nopeasti, Kevin! - Portti, Widgit!
Juuri niin.
- Portti ei aukea. - Pyydä siitä.
Voisitko avautua pyynnöstämme?
Ei.
- Kuolivatko vanhempani? - Ei.
Eivät he hyvinkään voi.
Vedä henkeä.
Älä ajattele mitään.
Ajattele jotain kivaa ja yritä uudestaan.
Avaa ovi.
Tein sen!
- Mennään. - Menoksi.
- Mennään. - Nähdään, Kevin.
- Odottakaa… - No niin.
Tulimyrsky.
Voinko pelastaa vanhempani, jos palaan takaisin ajassa?
Hyvänen aika. Tule mukaan.
HISTORIALLISIA HAHMOJA
Mennään.
- Jasperit. - Niin, herra?
- Niin, Korkein olento? - On kuuma. Auttakaa minut ulos.
Yksi, kaksi, kolme.
Kiitos. On ollut hitonmoinen päivä.
Rosvot karkasivat.
- Mitä? - Taasko?
- Vesinokkaeläin. - Pidetään. Se on mahtava.
Tarvitsen kartan.
Rosvot matkaavat ajassa lukitsematta portteja.
- Punaanit? - Punaanit? Mitä ne ovat? Ei.
- Eli? - Ovet aukeavat joka puolella.
- Päivän rukoukset. - Ei juuri nyt, Helen!
Avonainen portti voi johtaa kamaluuksiin -
kuten anakronismeihin, paradokseihin ja poikkeuksiin.
- Kuulostaa pahalta. Kuppi kerubikahvia? - Se maistuisi.
Tämä rauhoittaa teidät.
Kiitoksia.
- Mitä… Hei. Kuka olet? - Kerubi.
- Ja tämä on kahviasi. - Niin on. Saako olla lisää?
Ei, mutta kiitos kuitenkin herkullisesta…
Hankkiutukaa eroon hänestä. Tulkaa tänne.
Tämä on huippusalaista. Häipykää!
Halusin näyttää teille tämän.
- Tämä on superfantsu uusi projektini. - Haluan kertoa kaikille.
Siitä puheen ollen -
se on myös super…
Ja tämä on sitten tärkeää. Se on supersalaista.
Kukaan ei saa tietää. Onko selvä?
- Sanokaa se. - Kukaan ei saa tietää.
Yhdessä.
Kukaan ei saa tietää.
- Onko selvä? - Harjoitellaan tuota. Näytä se.
Eikä.
Tämä on selvästi virtsaa.
Muistakaa olla kertomatta kenellekään.
PERUSTUU OSITTAIN TERRY GILLIAMIN JA MICHAEL PALININ HAHMOIHIN
PERUSTUU ELOKUVAAN "TIME BANDITS"
Tekstitys: Petra Rock