טוב, ״קלווין״. הגעת הביתה. להתראות.
אל תלכו. אל תעזבו אותי.
כן. לא, אתה רוצה נאום על כך שתמיד נהיה איתך,
וכשנאמר ״איתך״, נתכוון ״בליבך״.
אלטו.
לעולם לא נשכח אותך, ״קרמן״. תמיד נהיה איתך.
וכשאני אומר ״איתך״, אני מתכוון ״בליבך״.
לא, אני לא רוצה שתעזבו כי זה לא הבית שלי.
ווידג׳יט.
כן, זה כן. -זה לא.
ווידג׳יט. -זה כן.
זה כן. -זה לא.
כן, זה כן. תראה, הנה המשפחה שלך שם.
זו לא המשפחה שלי.
אבל הם נראים בדיוק כמוך.
הם ניאנדרטלים.
לא מנומס לדבר ככה על אימא שלך. -היא לא אימא שלי.
היא אישה ניאנדרטלית פרהיסטורית.
אני הומו ספיאנס.
כנראה הקדמתם ב־50,000 שנה.
אני חושבת שאימא שלך קוראת לך.
היא לא אימא שלי.
לך אליה. תחזור ללהקה שלך.
היא לא אימא שלי, זה לא הבית שלי ואנחנו בעידן הקרח.
אם זו לא אימא שלך, אז מה היא עושה עם אבא שלך?
הוא לא אבא שלי.
אוקיי. זה נשמע כמו עניין משפחתי,
וכדאי שניתן להם את המרחב שלהם.
יהיה לו קשה לחזור לחיק המשפחה.
לא, בבקשה.
יתנכרו לו אם הוא מריח אחרת.
אנחנו במשימה.
השינוי מאז שהוא נפרד מהם.
בבקשה.
אל תיצרו קשר עין.
להתראות, הרפתקן צעיר.
אני לא... -היה שלום.
נתראה, ״קירק״.
אני לובש רק פיג׳מה, מגבת וכובע.
שכחתי.
תודה. -יש לי רק כמה כאלה.
כמעט שכחתי את כובע התרגום.
בואו, קר מאוד בחוץ.
זו לא אחריותנו. מה אכפת לי מההורים שלו?
אני לא מבין.
כן. ככה גם אני מרגיש.
תראו את הפנים הקטנות שלו. -למען השם.
בסדר. בוא.
זה יחזור אלינו כמו בומרנג.
תודה, חבר׳ה.
טוב. אני רק רוצה לומר, זה המקום הנכון.
זה יהיה הבית של קווין בסופו של דבר.
רק טעיתי מעט בזמנים.
אז האמת היא ששנינו צדקנו.
אוקיי, ווידג׳יט. בוא נחזיר אותו הביתה.
התחנה הבאה, אותו מקום, זמן אחר.
נכון מאוד. -רוצה להנהיג, ג׳ודי?
חשבתי שכולנו שווים.
כן. נכון. -מגניב.
אני, המנהיגה.
אוקיי. אחרי שניפטר ממנו, נגנוב כמה תכשיטים.
ולא סתם תכשיטים, תכשיטי מלוכה.
מהם תכשיטי מלוכה?
לא יודעת. שמעתי מישהו אומר את זה.
תכשיטי המלוכה הם תכשיטים.
אוקיי, ״קרלטון״. -אוקיי, ״קלווין״. די.
- בינגלי, אנגליה 50,000 לפנה״ס -
- מיקומו העתידי של ביתו של קווין -
אלוהים אדירים.
כאן אתה גר, נכון?
לא, אבל אני אוהב את המקום.
אה, כן. אני רואה איפה אנחנו.
איפה בדיוק?
לא יודע, אבל אני רואה איפה אנחנו.
אני מתאר לעצמי שקשה מאוד להבין מפה עם ארבעה ממדים.
ואני מתארת לעצמי שקשה מאוד להיות בשקט.
לגמרי. נכון.
אני מדבר הרבה כשאני מתרגש, כשאני שמח, כשאני עצוב.
כמעט כל הזמן. בלי הפסקה.
אני פשוט מפטפט בלי סוף.
אני מקווה שאני לא מפריע לאף אחד.
האם אני מפריע למישהו? אלטו?
לפעמים. -אוקיי. ג׳ודי?
לא. -יופי. ביטליג?
קצת.
קצת, אוקיי. ווידג׳יט?
בהחלט. -בהחלט?
פנלופה? -כן.
טוב, אני חושב שהגיע הזמן שקווסטר הישיש יסתום את הפה
וייתן למבוגרים לדבר.
אבל אם אתה רוצה לעשות משהו מועיל,
אולי תנסה להבין איפה אנחנו.
אם זה יהיה מועיל.
ובכן, זה יהיה מועיל.
אוקיי.
פנלופה, כרגע שלחת את ״קבין״ הקטן ליער.
כן.
הוא מתנהג כאילו שהוא יודע הכול, אבל הוא לא.
הוא כמו ילד קטן.
כן. -הוא באמת ילד קטן.
אבל זה חולף.
נכון?
אף פעם לא ראיתי חדר שינה כמו שלו.
בגלל הטפט?
לא, בגלל העוצמה.
בשלב כלשהו המפה פעמה כאילו שהיא נמצאת בנוכחות ידע של ממש.
אוקיי, אבל לא בגללו. הוא לא יודע כלום.
חבר׳ה, אני יודע איפה אנחנו.
בואו, בואו!
אוקיי.
בואו נלך. -אני...
תראו, חבר׳ה.
נראה שאנחנו נמצאים במקום שיהפוך למקסיקו, בתקופת המאיה הקלסית.
ומה אפשר לגנוב כאן?
את תמיד צריכה לגנוב?
לא מספיק לחוות את התרבויות האדירות האלה?
גנבה היא הייעוד שלנו. גנבה לאורך ההיסטוריה.
להוכיח את עצמנו בפני מי שפקפק בנו או זלזל בנו.
ההורים שלך?
או הישות העליונה.
או הטוב המוחלט, כפי שהוא מכנה את עצמו.
כן, הוא יצר אותנו ואת הכול.
ובכן, אם הוא טוב כל כך, וגנבתם ממנו
ואתם בורחים ממנו,
זה לא אומר שאתם הרעים?
כן, אז כדאי שתיזהר. אוקיי, כולם.
אנחנו צריכים להתגנב בחשאיות אך במהירות, אז תתקדמו בחופזה.
כן. -וחופזה.
חופזה.
חכו. -חכו.
עצרו והצטופפו. -חכו. תצטופפו.
יש בעיה,
קראתי שבני המאיה בוחרים באנשים מסוימים
ומעניקים להם חוויה בלתי נשכחת.
כן! ממש טוב. -יופי.
לא, זו לא הבעיה.
הם שורפים אותם, פושטים את עורם ואז עורפים את ראשם.
ואז הם שופכים את הקרביים
ומכניסים את הראש למקום שבו היו הקרביים.
ואז לוקחים את הקרביים ותולים אותם על עץ,
חותכים את האצבעות ומכניסים אותן לפה.
ואז הם חותכים את האוזניים ואז מקריבים אותן לאלים.
מה? לא. זה נכון? -לא.
יש משהו נוסף שאתה רוצה לספר לנו, מר הורס שמחות?
הם אוהבים קקאו.
אני אוהב קקאו.
נקבל קקאו ועוד.
הו, כן. -תהיו דרוכים.
אנחנו לא רוצים להיתפס על ידי השומרים.
ו... חופזה. -חופזה.
נתפסנו מייד.
לרוץ? -מי, אנחנו?
התכוונתי אלינו, אבל גם אתם יכולים.
כולנו יכולים. -מי אתם?
אוקיי, ובכן... -אתם מעיר שכנה?
כן. -לא.
לא. לא. לא.
אז אתם זרים?
כשאתה אומר ״זר״, אתה מתכוון למישהו שאתה לא מכיר?
מובן שלזה התכוונתי.
ובכן, אני תמיד אומרת,
״אדם זר הוא חבר שעדיין לא הכרת.״
זה מה שאני תמיד אומר.
את באמת תמיד אומרת את זה? -אני אומרת את זה, כן.
אני ממש שמח שאתם זרים,
כי אנחנו, בני המאיה, מקבלים בברכה זרים.
באמת? -כן. בטח.
חבריי לעתיד, אתם חייבים לבוא לפגוש את המלכה.
כן. היא אוהבת זרים.
להקריב אותם.
מה?
אל תקשיב לו. הוא אידיוט.
מצטערת. -ילדים.
בואו איתי.
זוזו.
תפסיקו מה שאתם עושים. תראו, מצאתי זרים ביער.
תראו, יש אחד גדול ואחד קטן.
תודה.
ברוכים הבאים, זרים. טוב לראותכם.
תודה.
כן. שלום. -בואו, בבקשה. תאכלו אבוקדו.
תודה. -תודה.
תודה. -היי, אני ג׳ודי.
אדיב מאוד מצידך.
מחלקים עגבניות.
תודה. -היי, ווידג׳יט? היי.
רואה? הם מסבירי פנים. כן.
סוף סוף מתייחסים אליי... אלינו כמו שצריכים להתייחס אליי... אלינו.
כן. -נכון?
טוב. חבר׳ה, הגיע הזמן שתכירו את המלכה.
בואו איתי. -אוקיי.
בואו לארמון.
תראו כמה יפה וגדול הוא.
ברוכים הבאים, זרים שלי.
אנא השתחוו בפני המלכה שלנו, ליידי סאק קוק.
שלום.
ברוכים הבאים, זרים. טוב לפגוש אתכם.
שלום, הוד מלכותך. -היי.
מה שלומכם? -נהדר.
אתה רעב, איש גדול?
כן, אני תמיד רעב.
אז בואו נאכל.
לא, לא. אני מוחאת כפיים. אבל בואו נסעד.
תצטופפו. אוקיי, זו התוכנית,
בארוחת הערב תתפצלו ותחפשו מידע על מה אפשר לגנוב.
ותחפשו את נקודות התורפה של השומרים.
נקודות תורפה. אוקיי. -כן.
קווין, אל תהרוס לנו. -איך אני יכול להרוס?
יש לי הרגשה שזה הקטע שלך.
כן. כן, כן.
זה הקטע שלך. -אז אל תהרוס. הבנת? קדימה.
אני לא יודע מה הדבר הטעים הזה, אבל זה פשוט מדהים.
הנה אתה. -נהנים?
נהנים מאוד, אה? -כן.
כן, ממש נהנים. -תאכלו עוד.
לאכול עוד? זה המאכל האהוב עליי. -מזון.
אני מנסה להיות אסרטיבית יותר,
ואשמח לדעת איך את מנהלת את העיר.
די בקלות האמת. זה משעמם מאוד.
אני לא חושבת שזה משעמם.
ואני מתעניינת
כי ייתכן שמתפנה משרה במקום עבודתי, בהנהגה,
ואת יודעת, את מנהיגה מצליחה.
אשמח לקבל כל עצה שתעזור לפרוץ את תקרת הזכוכית.
איזו תקרה?
זכוכית. כמו חול שקוף.
את יודעת...
אני אשמח ללמד אותך כל מה שאני יודעת.
אבל הערב אנחנו סועדים.
תוכל לספר לי איך זה
להיות אחת מהתרבויות הכי מתקדמות מבחינה תקשורתית?
אני לא יודע.
עוד שאלה,
יש סיבה טקסית לכך שאנחנו יושבים בשולחן נפרד וקטן יותר?
זה שולחן הילדים. אנחנו ילדים.
אבל אתן לך עצה קטנה,
תמשיכי לקבל החלטות.
המתנה שדברים יקרו היא מות המנהיגות.
תמצאי את הייעוד שלך.
תקפצי למים העמוקים.
״תקפצי למים העמוקים.״
שאלה, מה לדעתך הדבר הכי יקר ערך בעיר?
תחושת האחדות של האנשים,
מה לגבי משהו מוחשי?
הפירמידה המרהיבה.
א-הא, כן. -כן.
אולי משהו קטן יותר? שנכנס בתיק או...
וואו.
יש הרבה דברים יקרי ערך באוצר העיר.
את רוצה ללכת לראות?
בינגו.
אתה יודע, אני אהיה המלך בעוד שנה, כשאהיה בן 12.
בקרוב אשב במקומי הראוי,
בראש השולחן.
לא רע.
אימא שלי עדיין אחראית.
האישה באדום היא אימא שלך?
לא, היא בנדיטית...
לא, אימא שלי ממש לא מגניבה.
אבל אתה חייב לכבד אותה.
אתה יודע, אימא שלי הקריבה בשבילי המון.
הבנתי.
הו, כן. המון. -סליחה.
גיליתי מה החולשה של השומרים, הם נחמדים מדי.
מה זה אומר?
זה אומר שהשומרים פשוט נחמדים מדי.
זה מה שאמרתי, כן.
חבר׳ה, אנחנו חייבים לעזוב.
קווין, זה שולחן המבוגרים. תחזור לשולחן הילדים.
מכינים אותנו לטקס קורבן.
מה? למה?
אתה טועה, ״קרלי״. הם מעניקים לנו חוויה בלתי נשכחת,
וזה מה שאמרת שהם יעשו לפני שהם יקריבו אותנו.
אוי, לא. תפסיקו לאכול.
למה אתה עדיין אוכל?
אני לא יכול להפסיק. אני יודע, אבל אני לא מצליח.
אוקיי. יש לי מידע.
קווין אומר שהם מכינים אותנו להקרבה.
הוא גם אמר שהם יפשטו את עורנו לאחר...
תפסיק.
הם מפטמים אותנו. -לא.
והם יקריבו אותנו.
לא, הם ייקחו אותנו לאוצר שלהם.
לא. -תפסיק לאכול.
זה נשמע טוב מכדי להיות אמיתי.
אולי כי זה באמת טוב מכדי להיות אמיתי.
זה מה שכרגע אמרתי, שזה טוב מכדי להיות אמיתי.
כן, זה באמת טוב מכדי להיות אמיתי.
כן, וזה מה שגם שאני אמרתי.
אבל אני מתכוון במובן הרע.
טוב. כולם להירגע.
קווין, אפשר להחליף איתך כמה מילים, בבקשה?
אנחנו צריכים לברוח. -כן, רק כמה מילים.
מה אתה עושה?
אני מנסה להזהיר אותך.
לא, אתה מערער את הסמכות שלי.
תראה אותם. הם מבוהלים.
אני אוכל עוד קצת בזמן שהם מדברים.
אני מנסה לעזור לך, אחרת יקריבו את כולנו.
תקשיב, תמשיך לעשות את מה שאתה מצטיין בו,
ואני אמשיך לעשות את מה שאני מצטיינת בו.
ומה זה?
להיות ה... לא המנהיגה, אלא האחראית.
התכוונתי, במה אני מצטיין?
אני לא יודעת. אני בטוחה שאתה טוב במשהו.
אימא ואבא שלי אומרים שאני תמיד טועה.
אולי אני מצטיין בזה.
הם אומרים לך את זה? בקול?
טוב, אתה באמת טועה כשאתה טוען שבני המאיה מכינים...
שבני המאיה מכינים אותנו להקרבה.
אבל אני בטוחה שאתה לא טועה בכול.
זו התחושה לפעמים.
אולי כשניקח אותך הביתה, תנהל שיחה עם ההורים שלך.
באמת? גם את תהיי שם?
עם... לא איתי, לא.
אני לא מכירה אותם, אז אתה יכול לדבר איתם בעצמך.
אוקיי.
תודה.
ברוכים הבאים. תיכנסו. אל תתביישו.
כאן נמצאים חלק מהחפצים הכי יקרים שלנו,
שעברו מדור לדור, כמו השביס הזה.
טה־דה.
מה השווי שלו במכירה?
השווי? הוא לא יסולא בפז.
תרשום.
מחיר: לא יסולא בפז.
בכל מקרה, בואו אחריי.
תראו את כל הפריטים היפים האלה.
כולם הוכנו בעבודת יד.
תרשום. -כן.
וזה הפריט שאני הכי אוהבת. צפרדע חרוטה בירקן.
פנלופה, אני רוצה להגיד לך משהו.
כן?
לא.
תסבירי את זה.
אל תגנוב ממני.
אל תגנבי מהם.
אני לא עוזבת בלי משהו בתיק.
תחזיר את זה, אדון צעיר.
אני ממש מצטערת. אם אתה רוצה... סתם בצחוק.
תקשיב לי!
תקשיבי לי!
קראתי שלפני ההקרבה,
בני המאיה יערכו לאנשים סעודות וייתנו להם יחס של אח״מים,
ואז ילבישו אותם בבגדים יפים לפני שייקחו אותם לראש המקדש
ויהרגו אותם בטקס.
אתה הורג אותי משעמום.
הם לא עשו אף אחד מהדברים האלה חוץ מהשניים הראשונים.
היי, חברים. -היי.
ועכשיו חשבנו להלביש אתכם בבגדים יפים.
ואז ניקח אתם לראש המקדש לטקס.
צדקת. -א-הא?
תודה. לא.
ואתה? -לא, אני בסדר.
הילד צדק.
הם מכינים אותנו להקרבה.
תהיה רגוע. -מה נעשה?
נברח איכשהו. אני אביא את ג׳ודי.
כמה זמן אתם מכירים? -זה הבן שלי.
כן, נראה שאתם מכירים זה את זה.
כן. -כן.
היה תענוג, אבל אנחנו חייבים ללכת.
בואי, ג׳ודי. -רגע, מה?
יש עוד אוצרות שאני רוצה לראות. קריצה.
לא... אל תגידי את זה. את קורבן.
אתן בסדר?
אנחנו ממש נהנות.
פנטסטי. ניקח אתכן לראש הפירמידה.
יש לנו טקס יפהפה שנשמח אם תשתתפו בו.
להשתתף בהקרבת קורבן אדם.
עכשיו הבנת?
אוקיי. בחופזה.
בחופזה. -בחופזה.
הימלטו על נפשותיכם!
אפשר לרוץ לאט יותר? נסבול מהתכווצות.
כן. בואו נימלט על נפשותינו לאט. רעיון טוב.
יש שער קרוב. -כמה קרוב?
לא יודע. -אלוהים!
ווידג׳יט, הם מתקרבים.
אני לא יכול לעצור! אני לא... -צוק. צוק. צוק.
צוק. -מפחיד.
אוקיי, אנחנו צריכים לדלג לצד השני עם הענפים.
ג׳ודי, תני לי לעבור קודם. זה עלול להיות לא בטוח.
ביטליג, יש נחש. -מה? לא!
סליחה. טעות סליחה. זה רק ענף. -אלוהים.
אי פעם ראית נחש? -אני מודה שלא.
טוב. ביטליג, תעבור.
הו, לא, זה לא יעבוד.
לא. אוקיי. הצטופפות צוק.
ועכשיו מה?
סוזן הייתה קופצת מצוק.
היא קפצה. לכן היא מתה. -נכון.
מחשבות על סוזן?
אני מתגעגע לסוזן.
הם ממש מאחורינו, נכון?
כן, אלה הם, כן.
שנסתובב? -היי.
היי, זרים. -שלום.
היי.
הנה אתם. -שלום
הלכתם בדרך שלא מובילה למקדש.
היי.
כמעט ברחתם לפני הטקס.
שובבים.
אנחנו לא יכולים לערוך אותו בלעדיכם.
אנחנו זקוקים לכם כאן.
או-או.
לא, לא, לא.
מכאן.
קדימה, קדימה, קדימה.
אוי לי. טוב. ובכן...
תחוסו על חבריי!
קחו אותי במקום! אני חייתי את חיי! הם תמימים!
קחו את הסכין שלכם, תדקרו אותי בבטן,
תפשטו את העור הלח בשלמות שלי ואת פניי מלאות האופי.
תתקעו אותו בקצה אחד העמודים שלכם.
תשחטו אותי. תפשטו את עורי.
אני מציע את ה... לא, אני לא מסוגל, חבר׳ה.
מצטער. אני לא יכול. זה מוגזם.
אני מתחרפן.
לא יכול. מצטער. -הוא בסדר?
הצעתי את עצמי לטקס, אבל שיניתי את דעתי.
אני ממש מצטער.
לטקס אכילת הפירות והצפייה בשקיעה?
אכילת פירות? -אכילת פירות?
כן. אנחנו עולים לכאן וצופים בשקיעה,
אוכלים פירות, מדברים.
נשמע לא רע.
ובכן, זה שונה.
הוד מעלתה, את לא תאמיני,
אבל חשבנו שבני המאיה מקריבים קורבן אדם.
קורבנות?
אני חושב שהיא מתכוונת להשארת תירס לאלים.
כן. לזה התכוונתי, רק שבמקום ״תירס״, התכוונתי ל״אנשים״.
ובמקום ״להשאיר״,
התכוונתי ל״לפשוט את עורם בטקס וללבוש אותו הפוך.״
למה שהאלים שמגנים עלינו ירצו בזה?
כן. ״תודה, אלים.
אנחנו רוצים ללבוש עור אדם בשבילכם״?
זה לא הגיוני.
איפה שמעתם את זה?
קווין.
״קרלי״.
ויקיפדיה.
הוא היסטוריון מפורסם, הוויקיפדיום הזה?
מאיפה ויקי פיטי הזה שואב את המידע שלו?
מסיפורי פולשים.
אל תקשיב למה שפולשים אומרים. הם יכולים להמציא כל דבר.
כשאני פולשת למקום מסוים,
אני רוצה לגרום לבני המקום להיראות גרועים מכפי שהם.
אני אומרת, ״יש להם נחשים במקום רגליים, והם אוכלים חתולים.״
ואז אנשים חושבים, ״כן. אנחנו מבינים למה פלשת לשם.״
אז האנשים לא באמת אכלו חתולים באותו כפר?
אבל תקפנו.
הייתי צריך לדעת לא להסתמך על מקור משני.
אם אפשר לומר, מבחינתנו זה נדיר לפגוש אנשים
שלווים ומסבירי פנים ושלא הורגים אנשים אחרים כל הזמן.
אנחנו הורגים אנשים לפעמים. -כן, יקירי.
אבל הם בוזזים, פולשים, רגלי־נחש וגנבים.
אתם הורגים גנבים?
הו, כן. בטח. אנחנו שונאים גנבים.
אתם שונאים בנדיטים?
כן, אנחנו עורפים ראשים של בנדיטים.
אתם לא בנדיטים, נכון?
לא.
לא גנבתם משהו, נכון?
לא, לא. -לא?
לא, לא, לא.
אז מי אתם באמת?
אנחנו זרים.
זרים.
אנחנו רוצים להודות לכם על האירוח, אבל אנחנו צריכים לצאת לדרך.
עצרו.
תבדקו בתיקים הקטנים שלהם ובכיסים.
תבדוק אותם.
שומרים. -אין לי תיקים או כיסים.
זה רק כד.
כיסים.
זה רק כד. תראה. כן, כן. -כלום.
רק כדים.
ראיתי אותה שמה משהו בתיק שלה.
אבוקדו. -זה רק אבוקדו.
האמת שאנחנו באמת חייבים לזוז.
אז שוב תודה.
תודה. -בואו... צוות, בואו נלך.
תודה. -כן.
תודה רבה. -חשבנו שהכול כלול.
הם היו נחמדים. -הם ממש חביבים.
מקור משני.
מה יחשבו עליי?
אני לא בנוי להיות בנדיט שנוסע בזמן.
זה לא מתאים לכולם. -זו לא רק אשמתך.
ווידג׳יט ופנלופה גם עשו את הטעויות הקבועות שלהם.
תודה, ג׳ודי, על התמיכה הקבועה שלך.
טוב, ווידג׳יט, אנחנו חייבים להחזיר אותו הביתה.
אז מה אנחנו עושים כאן?
לפי המפה השער נמצא כאן איפשהו,
אבל הוא לא פה, נכון?
שם. -איפה?
זה רחוק מאוד.
אלוהים אדירים. -הדרך למטה ארוכה.
בטרויה, קסנדרה אמרה, הייתי קופצת איתך מצוק.
אבל אי אפשר לסמוך עליה, נכון?
אני לא קופץ. -אני לא קופץ.
אני אקשיב לליידי סאק קוק.
אני אקפוץ.
קווין? -גם אני.
ווידג׳יט.
טוב. -אני די לחוץ.
אני יודע שטעיתי בקשר למאיה, אבל אני חושב שעכשיו אני צודק.
טוב.
- בינגלי, אנגליה - 2024 -
כתוב כאן שהתוכנית טובה מאוד.
כתוב שאי אפשר להוריד את העיניים מהמסך.
כן? כתוב כאן שהפרק השני פחות טוב.
כתוב שבפרק השלישי הורגים מישהו.
מקווה שאת האישה הנוראה ההיא. במה היא השתתפה?
אני אחפש.
לא, אל תחפש.
למה לא? -נעשה חידון.
פיאנה... הגיע הזמן.
תפסיקו לצחוק. אל תצחקו.
זה מרושע, לכן זה רציני.
סליחה, מאסטר.
קווין, אתה משחק במשחקי וידאו?
יופי, קווין. מודרני מאוד.
טוב.
זהו זה, החדר שלך.
הגענו לכאן רגע אחד בדיוק אחרי שעזבנו,
וזה מוזר כי האמת שזה מה שחשבתי שיקרה.
כולם להיות בשקט.
זה היה קרוב.
אוקיי. ובכן, אדון צעיר, ״קס״...
- קווין. - כן, בדיוק.
כאן אנחנו נפרדים לשלום.
אפשר לומר משהו?
כן, כן. -דבר.
בקצרה.
אני רוצה לנצל את ההזדמנות
ולהודות לכם על הרפתקה של פעם בחיים.
ברגע קצר מחיי הרגשתי כאילו שאני חלק מצוות.
אבל אתה יודע, זה צוות של בנדיטים, ואתה שיפוטי מאוד כלפי בנדיטים.
נכון. זה נכון.
אבל אתם באמת בנדיטים? לא גנבתם הרבה.
נזכרתי.
זה שייך לך, וזה. -מה? זה שלי.
אה, כן. זה. -איך?
אני לקחתי את זה.
כן, זה היה שבור כשמצאתי את זה.
אני לקחתי את זה. זה קצת מלוכלך. סליחה.
אני לא יודע מה זה. -פלסטיק.
לקחתי את זה ממך כשלא הכרתי אותך. אני מצטער.
קווין, עם מי אתה מדבר? יש לך אורחים?
לא? -ברור שלא. התלוצצתי.
ברור שלא. -תפסיק לדבר לעצמך ולך לישון.
כן, לך לישון, יקירי.
איפה עוד היא השתתפה?
אתה יודע… -אה, כן, כן…
כן. אלוהים, איך זה נקרא?
הסרט. -אני אחפש.
שלום, חבר.
אני אתגעגע אליך. -קווין, תודה על המידע.
כן, מעט המידע שנתת לנו היה
מועיל לפעמים.
כן, על הסוס.
כן, טוב.
כל הכבוד.
אני אשאיר ביקורת.
כן, כדאי.
מי את לכל הרוחות?
מה זה היה?
אימא! אבא! -קווין!
לא. תעצור.
קווין.
קווין, אל תסתכל.
הסתכלת.
הו, קווין.
הם התפחמו.
הם הפכו לפחם. מצטערת, קווין.
אלה אימא ואבא?
קורה. אלה דברים ששדים עושים.
כן, אני לא רוצה להתפחם. בשום אופן.
מהר, קווין! מהר! -ווידג׳יט, השער!
כן. כאן.
השער לא נפתח. -תבקש ממנו להיפתח.
אתה יכול בבקשה להיפתח לבקשתנו?
לא.
ההורים שלי מתו? -לא.
אפשר לומר שהם במצב לא טוב.
תנשום עמוק, בנאדם!
תנקה את הראש ממחשבות. אל תחשוב על כלום.
עכשיו תחשוב על משהו נחמד, ותנסה שוב.
ותפתח את הדלת.
הצלחתי!
בואו. -בואו.
בואו. -נתראה, קווין.
רגע... -אוקיי, קדימה.
פיירסטורם, בבקשה.
אני יכול להציל את ההורים שלי? אם אחזור בזמן, אוכל להציל אותם?
למען השם. אתה בא איתנו.
- דמויות היסטוריות -
בוא.
ג׳ספרים. ג׳ספרים. -כן, אדוני.
כן, ישות עליונה? -אני צריך לצאת מפה.
חם פה מדי. קדימה, תעזרו לי להסיר את זה.
אוקיי, אחת, שתיים, שלוש.
תודה. היה לי יום נורא.
הבנדיטים חמקו שוב.
מה? -שוב?
ברווזן? -כן, תשאיר את הברווזן.
אני אוהב ברווזנים.
אני צריך את המפה בחזרה.
הבנדיטים נעים בזמן ולא נועלים שערים.
סלקננות?
סלקננה... סלק... מה זה סלקננה? לא.
כלומר? -כלומר השערים
פתוחים בכל מקום.
תפילות היום, אדוני? -לא, אני מצטער.
לא עכשיו, הלן.
שער פתוח עלול להוביל לכל מיני אסונות,
מעתקי זמן ופרדוקסים ואנומליות.
נשמע רע. מה דעתך על לאטה כרוב?
אני אשמח ללאטה כרוב.
בבקשה, אדוני. זה יעזור לך להירגע.
תודה, תודה.
מה ה... היי, מי אתה? -הכרוב.
אתה הכרוב, וזה הלאטה שלך?
אכן כן. תרצה מילוי חוזר?
אני לא רוצה מילוי חוזר, אבל תודה.
תודה על המעדן...
תיפטרו ממנו. אוקיי. בואו, חבר׳ה. בואו לפה.
זה סודי ביותר... החוצה, החוצה! צאו!
אוקיי, זה מה שרציתי להראות לכם.
זה הפרויקט החדש, המגניב והיוצא מן הכלל שלי.
אני מת לספר לכולם.
מה שמוביל אותי ל...
זה גם ממש...
ואני חייב להדגיש לשניכם... זה ממש סודי ביותר.
אסור שאף אחד ידע. שמעתם?
תחזרו אחריי. -אסור שאף אחד ידע.
בתיאום.
אסור שאף אחד ידע.
שמעתם? -נעבוד על זה. אוקיי, תראה.
אין מצב.
איכס. זה בהחלט שתן.
ותזכרו, אף לא מילה.
- מבוסס בחלקו על דמויות -
- שיצרו טרי גיליאם ומייקל פאלין -
- מבוסס על הסרט Time Bandits -
תרגום: גלעד וייס