Greit, "Calvin". Du er hjemme. Adjø.
Ikke dra. Ikke dra fra meg.
Du vil ha en tale om at vi alltid vil reise med deg.
Med "med deg" mener vi "i hjertet ditt". Alto.
Vi vil aldri glemme deg, "Carmen". Vi skal alltid reise med deg.
Og med "med deg" mener vi "i hjertet ditt".
Nei, jeg vil ikke at dere skal dra, for dette er ikke huset mitt.
Widgit.
- Jo, det er det. - Nei.
- Widgit. - Det er ikke det.
Jo. Se. Der er familien din.
- Det er ikke familien min. - De ser ut akkurat som deg.
- De er neandertalere. - Det er stygt å si om moren din.
Hun er en forhistorisk neandertaler-kvinne.
Jeg er en Homo sapiens. Det er rundt 50 000 år for tidlig.
Moren din roper på deg.
- Hun er ikke moren min. - Gå nå. Løp til flokken din.
Hun er ikke moren min, det er ikke huset mitt, og vi er i istiden.
Hva gjør hun i så fall med faren din?
Det er ikke faren min.
Dette er et familieanliggende. Vi må gi dem rom.
Blir vanskelig for ham å dra tilbake.
Vær så snill.
De kan avvise ham hvis han lukter annerledes.
Overgangen etter at han dro.
Vær så snill.
Unngå øyekontakt. Adjø, unge eventyrer.
- Jeg er ikke… - Ha det.
Vi ses, "Kirk".
Jeg har på meg pyjamas, håndkle og en lue.
Det glemte jeg.
- Takk. - Det er få av disse.
- Glemte nesten oversettingshetta. - Det er kaldt.
Han er ikke vårt problem.
Jeg forstår ikke.
Ja. Det er sånn jeg også føler det.
Se på det lille ansiktet.
Greit. Kom, da.
Dette kommer vi til å angre på.
Takk, dere.
Jeg vil bare si at det er riktig sted. Det blir Kevins hjem en gang.
Jeg tok bare feil med tidspunktet.
- Så både Kevin og jeg hadde rett. - La oss få ham hjem.
Neste stopp: Samme sted, annen tid.
- Greit. - Vil du lede, Judy?
Leder vi ikke alle likt?
- Det stemmer. - Kult.
Jeg, leder.
Når vi blir kvitt ham, skal vi stjele juveler.
- Til og med kronjuveler. - Hva er kronjuveler?
- Vet ikke. Noen sa det. - Kronjuvelene er juveler.
- OK, "Carlton." - OK, "Calvin".
50 000 FVT
(FRAMTIDIG STED FOR KEVINS HJEM)
Herrejemini.
- Er det her du bor? - Nei, men jeg liker det.
Jeg ser hvor vi er.
- Og hvor er det? - Jeg vet ikke, men jeg ser det.
Det må være vanskelig å mestre et kart i fire dimensjoner.
Det må være vanskelig å tie stille.
Helt riktig. Det er det.
Jeg snakker mye når jeg er opprømt, når jeg er glad og når jeg er trist.
Egentlig hele tiden. Det stopper aldri. Motormunnen fortsetter.
Håper ikke jeg plager noen.
Plager jeg noen? Alto?
- Noen ganger. - Judy?
- Nei. - Så bra. Bittelig?
Lite grann.
Litt. OK. Widgit?
- Hundre prosent. - Hundre prosent?
- Penelope? - Ja.
Det er på tide at gamle Kevster holder tåta og lar de voksne snakke.
Hvis du vil være til nytte, kan du prøve å finne ut hvor vi er.
- Hvis det vil være til nytte. - Det vil det.
OK.
Du sendte lille "Cabin" inn i skogen.
Ja.
Han oppfører seg som om han vet alt, men det gjør han ikke. Han er som et barn.
- Ja. - Han er et barn.
Det blir man lei av. Ikke sant?
- Soverommet hans var veldig uvanlig. - På grunn av tapetet?
Nei, på grunn av kraft.
En stund pulserte kartet som om det var nær ekte kunnskap.
Det er ikke på grunn av ham. Han vet ingenting.
Dere, jeg vet hvor vi er. Kom, da!
OK.
Da går vi.
Se her, dere.
Det ser ut som vi er i det som ble Mexico i den klassiske maya-perioden.
- Og hva er det å stjele her? - Må dere stjele hele tiden?
Er det ikke nok å oppleve disse utrolige sivilisasjonene?
Å stjele er kallet vårt. Stjele gjennom historien.
Bevise hva vi kan for de som har betvilt eller undervurdert oss.
- Foreldrene deres? - Eller Høyeste Vesen.
Eller Den Ultimate Godhet, som han kaller seg selv.
Ja, han skapte oss og alt annet.
Hvis han er bare godhet, og dere stjal fra ham,
og dere er på rømmen fra ham, betyr ikke det at dere er skurkene?
Jo, så det er best du passer deg. OK, alle sammen.
Vi må være snikende, men raske, så innta springe-posisjon.
- Ja. - Og spring.
Spring.
Vent.
- Stopp og samles. - Vent. Samles.
Her er greia.
Jeg har lest at mayaene velger enkelte og gir dem sitt livs opplevelse.
- Ja! Det er bra. - Supert.
Nei, det er ikke det.
De brenner dem, skreller av dem huden, og så kutter de av hodet.
De åpner magen, og så dytter de hodet inn der innvollene var.
Så henger de innvollene i et tre,
kutter av fingrene og dytter dem inn i munnen på hodet.
Og så kutter de av ørene og ofrer dem til gudene.
- Er det sant? - Nei.
Noe mer du vil fortelle om, herr Gledesdreper?
- De liker kakao. - Jeg liker kakao.
Vi skal få kakao og mer.
- Ja. - Vær på vakt. Ikke bli knepet av vaktene.
- Og spring. - Spring.
Knepet.
- Løpe? - Hvem, vi?
- Jeg mente oss, men dere kan også det. - Hvem er dere?
- OK… - Er dere fra en naboby?
- Ja. - Nei.
Nei.
Er dere fremmede, da?
- Mener du "en dere ikke kjenner"? - Selvfølgelig mener jeg det.
Jeg pleier å si:
"En fremmed er egentlig en venn du ikke har møtt ennå."
Det er det jeg pleier å si!
- Pleier du virkelig å si det? - Det gjør jeg.
Jeg er så glad for at dere er fremmede,
siden vi mayaer tar hjertelig imot fremmede.
- Er det sant? - Ja. Veldig.
Mine framtidige venner, dere må møte dronningen.
Ja. Hun elsker fremmede.
Som hun kan ofre.
Hva?
Ikke hør på ham. Han er dum.
- Beklager. - Unger.
Bli med meg.
Gå.
Legg fra dere det dere gjør. Jeg fant fremmede i skogen.
Det er en stor en og en liten en.
Takk.
- Velkommen, fremmede. Så hyggelig. - Takk.
- Ja. Hallo. - Kom. Ta en avokado.
- Takk. - Takk.
- Jeg heter Judy.
Så snilt av deg.
Det er tomater her.
- Takk. - Widgit.
Ser du? Veldig gjestfrie.
Omsider blir jeg… vi behandlet som vi burde.
- Ja. - Ikke sant?
Nå er det på tide å møte dronningen.
- Bli med meg. - OK.
Kom til slottet. Se så stort og flott det er.
Velkommen, fremmede.
Bukk for dronningen vår, Sak K'uk'.
- Hallo. - Velkommen, fremmede. Så hyggelig.
- Hallo, Deres Høyhet. - Hei.
Hvordan har dere det? Er du sulten, store mann?
Å ja. Jeg er alltid sulten.
Så la oss spise.
Nei. Det er jeg som klapper. Men la oss spise.
Samling. Her er planen:
Mens vi spiser, deler vi oss og samler informasjon om hva vi skal stjele.
Se etter vaktenes svakheter.
- Svakheter. - Ja.
- Kevin, ikke ødelegg. - Hvordan skulle jeg gjøre det?
- Det virker som det er det du gjør. - Ja.
- Det er det du gjør. - Kom igjen.
Jeg vet ikke hva denne delikatessen er, men det er nydelig.
- Har dere det fint? Koser dere, hva? - Ja.
- Ja, veldig. - Spis mer.
Mer mat? Det er yndlingsmaten min.
Jeg prøver å være mer bestemt. Så jeg vil vite hvordan du leder denne byen.
- Det er lett. Det er veldig kjedelig. - Jeg synes ikke det er kjedelig.
Og det er en mulig åpning for meg for en lederstilling på jobben.
Og du er en vellykket kvinnelig leder.
Jeg vil gjerne ha tips om hvordan man knuser glasstaket.
Hvilket tak?
Glass. Det er som gjennomsiktig sand. Du vet…
Jeg lærer deg gjerne alt jeg vet. Men i kveld har vi fest.
Kan du fortelle hvordan det er
å være en av de mest avanserte sivilisasjoner kommunikasjonsmessig?
- Jeg vet ikke. - Et annet spørsmål.
Er det en seremoniell grunn til at vi sitter ved et annet, mindre bord?
Det er barnebordet. Vi er barn.
Men jeg skal gi deg ett råd.
Fortsett å ta avgjørelser.
Å vente på at ting skjer er døden for lederskap.
Finn ditt mål.
- Ta spranget. - "Ta spranget."
Spørsmål. Hva vil du si er det mest verdifulle i byen?
Folkets fellesskapsånd.
Hva med et objekt?
Den strålende pyramiden.
- Ja. - Ja.
Og noe mindre? Som går i en veske eller…
Tja.
Det er mange dyrebare ting i skattkammeret. Har du lyst til å se det?
Bingo.
Jeg blir konge om et år, når jeg blir 12.
Snart sitter jeg på mitt rettmessige sted. Øverst ved bordet.
Ikke verst.
Moren min har fortsatt makten. Er hun i rødt moren din?
Nei, hun er en ban…
Nei, moren min er ikke kul.
Men man må respektere dem. Moren min har gjort mange ofre for min skyld.
Jeg forstår.
- Ja, så mange. - Unnskyld meg.
Jeg fant ut vaktenes svakhet. De er for hyggelige.
Hva betyr det?
Det betyr at vaktene er for hyggelige.
Det var det jeg sa.
Dere, vi må dra.
Dette er voksenbordet. Gå tilbake til barnebordet.
- Vi forberedes til et ofringsritual. - Hva? Hvorfor det?
Du tar feil, "Curly". De gir oss vårt livs opplevelse,
som er det du sa at de ville gjøre før de ofrer oss.
Å nei. Slutt å spise.
- Hvorfor spiser du? - Jeg klarer ikke å stoppe.
OK. Jeg har informasjon.
- Kevin sier at vi skal ofres. - De skal skrelle av oss huden…
Slutt.
De feiter oss opp, og så skal de ofre oss.
Nei. De skal ta oss med til skatten sin.
- Slutt å spise. - Det er nesten for godt til å være sant.
- Fordi det er for godt til å være sant. - Som jeg sa. For godt til å være sant.
- Ja, det er for godt til å være sant. - Det var det jeg også sa.
Jeg mener på en dårlig måte.
Ro dere ned. Kevin, kan vi snakke sammen?
- Vi må rømme. - En rask prat.
Hva driver du med?
- Jeg prøver å advare dere. - Du undergraver min autoritet.
Se på dem. De er skrekkslagne.
Jeg tar litt til mens de snakker.
Jeg prøver å hjelpe dere, ellers blir vi ofret.
Du skal gjøre det du kan best, og så gjør jeg det jeg kan best.
Og hva er det?
Å være led… Ikke lederen, men den som bestemmer.
- Jeg mener hva jeg kan best. - Jeg vet ikke. Du er sikkert god til noe.
Foreldrene mine sier at jeg alltid gjør feil ting.
- Jeg er kanskje best til det. - Sier de det til deg? Høyt på den måten?
Du tar feil om at mayaene forbereder…
…forbereder oss til ofring.
Men jeg er sikker på at du ikke tar feil om alt.
Det føles sånn iblant.
Når vi tar deg med hjem, kan du snakke med foreldrene dine.
- Med deg også? - Nei, ikke med meg.
Jeg kjenner dem ikke. Du kan snakke med dem selv.
OK.
Takk.
Velkommen. Kom inn. Ikke vær sjenerte.
Her er noen av våre mest dyrebare eiendeler,
gått i arv gjennom generasjoner, som dette hodeplagget.
Ta-da.
Hva er salgsverdien av det?
Verdi? Det er uvurderlig.
Noter det.
Pris: Uvurderlig.
Uansett, bli med meg.
Se på disse vakre gjenstandene.
Alle er håndlaget.
- Noter det. - Ja.
Dette er favoritten min. Det er en utskåret padde i jade.
Penelope, en prat.
Ja?
Nei.
Forklar dette.
- Ikke stjel fra meg. - Ikke stjel fra dem.
Jeg drar ikke herfra uten noe i vesken.
Sett den tilbake, unge mann.
Jeg beklager. Hvis du… Tulla.
- Nå skal du høre her! - Du skal høre her!
Jeg har lest at før ofringen
gir mayaene folk en fest og full VIP-behandling.
Så kler de dem i fine klær, før de tar dem med opp på tempelet
og dreper dem i et ritual.
Du dreper meg med kjedsomhet.
De har ikke gjort noe av det, bortsett fra de to første.
Hei, venner. Nå tenkte vi å kle dere i fine klær.
Så tar vi dere med opp på tempelet for ritualet.
Du hadde rett.
Takk. Nei.
- Du? - Ellers takk.
Gutten hadde rett. De forbereder å ofre oss.
- Se rolige ut. - Hva skal vi gjøre?
Rømme. Jeg skal hente Judy.
- Hvor lenge har dere kjent hverandre? - Dette er sønnen min.
- Det virker som dere kjenner hverandre. - Ja.
Dette har vært fabelaktig, men vi må dra.
- Kom, Judy. - Jeg har flere skatter å se.
Ikke si det. Du er et offer.
- Er alt i orden? - Vi har det storveis.
Fantastisk. Vi skal ta dere med opp på pyramiden.
Vi vil ha dere med i et vakkert ritual.
Være med i menneskeofring.
Skjønner du nå?
- OK. Spring. - Spring.
Løp for livet!
Kan vi løpe saktere? Vi får sting.
Ja, la oss løpe for livet sakte. God idé.
- Det er en portal i nærheten. - Hvor nær?
- Jeg vet ikke. - Herregud!
De haler innpå.
- Jeg kan ikke stoppe! - Klippe.
- Redd.
- Vi må kaste oss over med lianene. - Jeg først. Det er kanskje ikke trygt.
- Det er en slange! - Hva? Nei!
Min feil. Bare en lian.
- Har du sett en slange noen gang? - Nei.
Bittelig.
Nei, det går ikke.
Klippesamling.
- Hva nå? - Susan ville hoppet fra klippen.
Det gjorde hun. Og derfor er hun død.
- Tanker om Susan? - Jeg savner Susan.
- Er de rett bak oss? - Ja. Det er dem.
- Skal vi snu oss? - Hei.
- Hei, fremmede. - Hallo.
- Der er dere. - Hallo.
Dere gikk feil vei til tempelet.
Hei.
Dere forsvant nesten før vi fikk gjort ritualet.
Veldig slemt. Vi kan ikke gjøre det uten dere.
Vi trenger dere her.
Nei, nei, nei.
Denne veien.
Gå, gå, gå.
Kjære vene. Greit.
Spar vennene mine!
Ta meg i stedet! Jeg har levd! De er uskyldige!
Stikk kniven i magen min,
fjern min fuktige hud og mitt karakterfulle ansikt.
Sett det på en av pålene deres.
Slakt meg. Flå meg.
Jeg tilbyr… Nei, jeg klarer det ikke. Det er for mye.
- Nå friker jeg ut. Beklager. - Har han det bra?
Jeg tilbød meg selv til ritualet, men jeg ombestemte meg.
Spise-frukt-og-se-solnedgangen-ritualet?
- Spise frukt? - Spise frukt?
Ja. Vi går hit og ser solnedgangen, spiser frukt og prater.
- Høres ikke så ille ut. - Det er noe annet.
Deres Majestet, du kommer ikke til å tro dette,
men vi trodde mayaene drev med menneskeofring.
Ofring?
Jeg tror hun mener når vi legger ut mais til gudene.
Ja, bare at i stedet for "mais", mener jeg "folk".
Og i stedet for "legge ut", mener jeg flå dem og bære den vrengte huden deres.
Hvorfor skulle gudene som beskytter oss, ville det?
Ja. "Takk, guder.
Vi vil gå rundt med menneskeflådd hud for deg."
- Det gir ingen mening. - Hvor har dere hørt det?
Kevin.
"Curly."
Wikipedia.
Er han en velansett historiker, denne "Wikipedium"?
Hvor har denne "Wicked Petey" fått informasjonen fra?
Det er beretninger fra inntrengere.
Ikke hør på det inntrengere sier. De kan finne på hva som helst.
Når jeg invaderer et folk, vil jeg at de skal virke verre enn de er.
Jeg sier: "De har slanger som bein, og de spiser kattunger."
Og folk sier: "Å ja. Jeg skjønner hvorfor du invaderte dem."
Så de i den andre landsbyen spiste ikke kattunger? Men vi angrep.
Skulle ikke ha stolt på en annenhåndskilde.
Fra mitt perspektiv er det sjeldent å finne et folk
som er så fredelige og imøtekommende, og ikke dreper andre.
- Vi dreper folk iblant. - Ja, vennen min.
Men det er plyndrere, inntrengere, slangebein og tyver.
Dreper dere tyver?
Å ja. Veldig. Vi hater tyver.
- Hater dere banditter? - Ja, vi halshogger banditter.
Dere er vel ikke banditter?
Nei.
Dere stjal vel ikke noe?
- Nei. - Nei?
Nei, nei, nei.
Så hvem er dere egentlig?
- Vi er… Vi er fremmede. - Fremmede.
Vi takker for gjestfriheten, men nå må vi dra videre.
Stopp.
- Sjekk de små veskene og posene deres. - Sjekk dem.
- Vakter. - Jeg har ingen.
Det er bare en vase.
Lommer.
- Bare en vase her. Se. - Ingenting.
- Det er bare vaser. - Jeg så henne stikke noe i vesken.
- Avokado. - Det er bare en avokado.
Faktisk så må vi… Vi må dra.
Så, takk igjen.
- Takk. - Team, la oss gå.
- Takk. - Ja.
- Tusen takk. - Vi trodde det var full bevertning.
- De var trivelige. - De var så gode.
Annenhåndskilder. Hva tror de om meg?
Jeg er ikke skapt for å være en tidsreisende banditt.
- Det passer ikke alle. - Det er ikke bare din skyld.
Widgit og Penelope gjorde også typiske feil.
Takk, Judy, for din typiske støtte.
Greit, Widgit. Vi må få ham hjem. Så hva gjør vi her?
Kartet viser at portalen er her et sted, men den er ikke det.
- Der. - Hvor?
Det er langt.
- Du store min. - Det er langt ned.
I Troja sa Kassandra at jeg skulle hoppe fra en klippe med dere.
Hun var ikke særlig troverdig.
- Jeg hopper ikke ned. - Jeg hopper ikke.
Jeg skal høre på Sak K'uk'. Jeg tar spranget.
- Kevin? - Jeg også.
Widgit.
- Greit. - Nå er jeg nervøs.
Jeg vet at jeg tok feil om mayaene, men jeg tror jeg har rett nå.
Greit.
Det står at serien er veldig god.
Det står at du ikke kan ta øynene fra den.
Ja? Det står her at andre episode skuffer litt.
Det står at i tredje episode dreper de noen.
Håper det er hun fæle. Hva spilte hun i?
- Jeg sjekker. - Nei, ikke sjekk. Vi lager en quiz.
Fianna… tiden er inne.
Slutt å le. Ikke le.
- Det er ondskap, så det er alvorlig. - Unnskyld, herre.
- Kevin, spiller du videospill? - Bra, Kevin. Veldig moderne.
Greit.
Her er det, soverommet ditt.
Vi er her et øyeblikk etter at vi dro.
Rart, for det var det jeg trodde ville skje.
Vær stille, alle sammen.
Det var nære på.
OK. Vel, unge mann, "Cas"…
- Kevin. - Ja, stemmer. Det er nå vi sier adjø.
- Kan jeg få si noe? - Ja, greit.
- Vær rask. - Jeg vil bare benytte anledningen
til å takke for dette utrolige og enestående eventyret.
Et kort øyeblikk i livet føltes det som jeg var en del av et team.
Men det er et team av banditter, og du er fordømmende mot banditter.
- Det er du. - Er dere banditter? Dere stjal ikke mye.
Det minner meg på noe.
- Denne er din. Og… denne. - Den er min.
- Å ja, denne. - Hvordan?
Jeg tok denne. Den var ødelagt da jeg fant den.
Jeg tok denne også. Den er litt skitten.
Jeg vet ikke hva denne er. Jeg tok den før jeg ble kjent med deg. Unnskyld.
Kevin, hvem snakker du med? Har du besøk der oppe?
- Ingen? - Selvfølgelig ikke. Jeg tulla.
- Selvfølgelig ikke. - Slutt å prate med deg selv, og legg deg.
Ja, legg deg.
- Hva annet spilte hun i? Du vet… - Å ja.
Ja. Hva var det?
- Den filmen. - Jeg skal sjekke.
Adieu, mon frère.
- Jeg vil savne deg. - Takk for kunnskapen.
Ja, den lille informasjonen du ga oss, var iblant nyttig.
- Ja, om hesten. - Ja, greit.
Dyktig.
- Jeg sender en anmeldelse. - Ja, gjør det.
Hvem i helvete er du?
Hva var det?
- Mamma! Pappa! - Kevin!
Nei, stopp.
Kevin.
Kevin, ikke se.
- Du gjorde det. - Å, Kevin.
De er blitt forkullet.
Blitt til kull. Så synd, Kevin.
Er dette mamma og pappa?
Sånt skjer. Demon-greier.
Jeg vil ikke bli forkullet. Aldri.
- Fort, Kevin! - Widgit, portalen!
- Ja. Der er den. Den åpner seg ikke. - Be den åpne seg.
Kan du være snill og åpne deg?
Nei.
- Er foreldrene mine døde? - De har det ikke bra. La oss si det sånn.
Trekk pusten, mann!
Klarne hodet. Ikke tenk på noe. Så tenker du på noe fint og prøver igjen.
Og åpne døren.
Jeg klarte det.
- Vi drar. - Ses senere, Kevin.
- Vent… - Gå.
Firestorm, vær så snill.
Hvis jeg drar tilbake i tid, kan jeg redde foreldrene mine?
I himmelens navn. Du blir med oss.
HISTORISKE PERSONER
Kom nå.
- Jaspere. - Ja.
- Ja, Høyeste Vesen. - Jeg må ut.
Det er for varmt. Hjelp meg å få den av. En, to, tre.
Takk. For en dag. Bandittene slapp unna igjen.
- Hva? - Igjen?
- Nebbdyr? - Ja, behold det. Jeg elsker nebbdyr.
Jeg må ha tilbake kartet. Bandittene reiser i tid uten å lukke portalene.
Betenan?
Betenan… Hva er en betenan? Nei.
- Det betyr? - At dørene slår opp og igjen helt vilt.
- Dagens bønner, sir? - Nei. Beklager.
Ikke i en sådan stund, Helen!
En åpen portal kan føre til katastrofer
som anakronismer og paradokser og anomalier.
Det høres ille ut. Hva med en kopp kjerubkrydder?
- Jeg tar gjerne kjerubkrydder. - Dette vil roe deg ned.
Takk.
- Hva er… Hvem er du? - Kjeruben.
- Kjeruben, og dette er krydderet ditt? - Ja. Vil du ha påfyll?
Jeg vil ikke ha påfyll. Ellers takk. Takk, for dette deil…
Få ham vekk. Kom inn hit.
Dette er topphemmelig… Ut, ut, ut!
Her er det jeg ville vise dere.
Det er mitt super, super-duper kule nye prosjekt.
- Gleder meg til å fortelle alle om det. - Det fører meg til…
Det er også super, super,
og jeg kan ikke understreke det nok, super-duper topphemmelig.
Ingen må vite det. Hører dere det?
- Si det. - Ingen må vite det.
I kor.
Ingen må vite det.
- Hører dere? - Vi kan jobbe med det. Vis meg det.
Ikke mulig.
Det… det er definitivt urin.
Og ikke ett ord til noen.
DELVIS BASERT PÅ KARAKTERENE SKAPT AV TERRY GILLIAM OG MICHAEL PALIN
BASERT PÅ FILMEN "TIME BANDITS"
Tekst: Evy Hvidsten