Jaha, "Calvin". Du är hemma. Hej då.
Gå inte. Lämna mig inte.
Alltså, du vill att vi ska säga att vi alltid ska färdas med dig,
och då menar vi "i ditt hjärta".
Alto.
Vi ska aldrig glömma dig, "Carmen". Vi ska alltid färdas med dig.
Och då menar vi "i ditt hjärta".
Nej, jag vill inte att ni lämnar mig, för det här är inte mitt hem.
Widgit.
- Jo, det är det. - Nej.
- Widgit. - Jo.
- Nej.
Jo, det är det. Titta, där är ju din familj.
Det är inte min familj.
Men de ser ut precis som du.
De är neandertalare.
- Ofint att säga så om din mamma. - Hon är inte min mamma.
Hon är en förhistorisk neandertalkvinna.
Jag är en homosapiens.
Det här är typ 50 000 år för tidigt.
Din mamma ropar visst på dig.
Hon är inte min mamma.
Gå till henne. Återvänd till din flock.
Hon är inte min mamma, det här är inte mitt hem, och vi är i istiden.
Om hon inte är din mamma, vad gör hon hos din pappa?
Han är inte min pappa.
Det här låter som en familjeangelägenhet,
och vi bör ge dem utrymme.
Det blir svårt för honom att återansluta till flocken.
Nej, snälla.
Han stöts bort om han har annan lukt.
Vi har ett uppdrag.
Övergången sen han har varit borta från dem.
Snälla.
Ta inte ögonkontakt.
Adjö, unga äventyrare.
- Jag är inte… - Vi ses.
Vi ses, "Kirk".
Jag har bara en pyjamas, en handduk och en mössa på mig.
Visst ja, jag glömde.
- Tack. - Jag har bara ett begränsat antal.
Jag glömde nästan översättarmössan.
Men det är kallt ute.
Han är inte vårt problem. Jag struntar väl i hans föräldrar.
Jag förstår inte.
Ja. Så känner jag mig också.
- Se på hans ansikte. - För i all sin dar.
Okej. Kom då.
Vi kommer att få ångra det här.
Tack, hör ni.
Okej. Jag vill bara säga att det här är rätt ställe.
En dag blir det Kevins hem.
Jag missade bara lite med tidpunkten.
Så både Kevin och jag hade rätt.
Okej, Widgit. Nu tar vi hem honom.
Nästa stopp: Samma plats, annan tid.
- Precis. - Vill du vara ledare, Judy?
Leder vi inte alla jämlikt?
- Ja. Det stämmer. - Coolt.
Jag, ledare?
När vi blir av med honom ska vi stjäla lite juveler.
Inte vilka juveler som helst, utan kronjuvelerna.
Vad är kronjuveler?
Vet inte. Jag hörde nån säga det.
Alltså, kronjuveler är juveler.
- Okej, "Carlton". - Okej, "Calvin". Det räcker.
BINGLEY, ENGLAND 50 000 F.V.T.
(FRAMTIDA PLATS FÖR KEVINS HEM)
Jösses Amalia.
Så det är här du bor?
Nej, men jag stortrivs här.
Ja. Jag kan se var vi är.
Jaså, och var är det, då?
Vet inte, men jag kan se det.
Det måste vara väldigt svårt att bemästra en karta med fyra dimensioner.
Och det måste vara väldigt svårt att hålla tyst.
Ja. Verkligen.
Jag pratar mycket när jag är ivrig, när jag är glad, när jag är ledsen.
Hela tiden i princip. Jag slutar inte.
Munnen bara fortsätter gå.
Hoppas att jag inte stör nån.
Stör jag nån? Alto?
- Ibland. - Jaha. Judy?
- Nej. - Bra. Bittelig?
Lite grann.
Lite grann, okej. Widgit?
- Absolut. - Absolut?
- Penelope? - Ja.
Det är nog dags för gamla Kevster att knipa igen
och låta de vuxna prata.
Men om du vill göra nytta,
kanske du kan försöka räkna ut var vi är.
Om det gör nytta, så.
Ja, det gör det.
Okej.
Penelope, du skickade just ut lilla "Cabin" i skogen.
Just det.
Han beter sig som om han vet allt, men det gör han inte.
Egentligen är han som ett litet barn.
- Ja. - Han är ju ett litet barn.
Okej… Men det går över.
Eller hur?
Hans sovrum liknade inget jag nånsin sett.
På grund av tapeterna?
Nej, på grund av kraften.
Ett tag pulserade kartan som om den var i närvaro av verklig kunskap.
Okej, men det är inte hans förtjänst. Han vet ingenting.
Hör ni, jag vet var vi är.
Kom fort!
Okej.
- Då går vi, då. - Jag…
Kolla in.
Vi verkar vara i det som blev Mexiko, under den klassiska mayaperioden.
Jaha, och vad finns det att stjäla här?
Måste ni jämt stjäla?
Räcker det inte att uppleva dessa fantastiska civilisationer?
Att stjäla är vårt kall. Att stjäla genom hela historien.
Visa vår duglighet för dem som tvivlar på oss och inte uppskattar oss.
Era föräldrar?
Eller Det högsta väsendet.
Eller Den ultimata godheten, som han kallar sig.
Ja, han skapade oss och allt annat.
Men om han är enbart god, och ni stal från honom
och är på rymmen från honom,
gör väl det er till skurkarna?
Ja, så bäst att du passar dig. Hör upp, allihop.
Vi måste vara osynliga men snabba, så hasta på.
- Ja. - Och hasta.
Hasta.
- Vänta. - Vänta.
- Stanna. Trängs här. - Stanna. Trängs här.
Så här är det.
Jag har läst att mayafolket väljer ut vissa människor
och ger dem världens upplevelse.
- Ja! Toppen. - Härligt.
Nej, inte så.
De brände dem, flådde dem och högg huvudet av dem.
Sen skar de upp tarmarna
och satte huvudet där tarmarna var.
Sen hängde de tarmarna i ett träd,
skar av fingrarna och satte dem i munnen på huvudet.
Sen skar de av öronen och offrade dem till gudarna.
- Va? Nej. Är det sant? - Åh nej.
Nåt mer du vill berätta, herr Olyckskorp?
De gillade kakao.
Jag gillar kakao.
Vi ska få kakao och mer därtill.
- Gärna. - Var alerta.
Så vi inte blir upptäckta av vakterna.
- Och hasta. - Hasta.
Fast direkt.
- Spring? - Vilka då, vi?
Jag menade oss, men ni kan också springa.
- Vi kan springa allihop. - Vilka är ni?
- Jaha, alltså… - Är ni från en grannstad?
- Ja. - Nej.
Nej.
Så ni är främlingar?
Med "främling", menar du "nån du inte känner"?
Det är väl självklart.
Alltså, jag brukar säga:
"En främling är en vän du inte har mött än."
Så brukar jag också säga!
- Brukar du säga så? - Ja. Det brukar jag.
Så roligt att ni är främlingar,
för vi i mayafolket är väldigt välkomnande mot främlingar.
- Är ni? - Ja. Snacka om.
Mina blivande vänner, kom och träffa drottningen.
Ja. Hon älskar främlingar.
Att offra.
Vad sa du?
Lyssna inte på honom. Han är en idiot.
- Förlåt. - Ungar.
Följ mig.
Undan.
Sluta med vad ni gör, allihop. Titta, jag fann främlingar i skogen.
Titta, en stor en och en liten.
Tack.
Välkomna, främlingar. Så roligt att träffa er.
Tackar.
- Ja. Hejsan. - Varsågod. Smaka lite avokado.
- Tack. - Tack.
- Tackar. - Hej, jag heter Judy.
Så vänligt av er.
Vi skickar runt tomater.
- Tack. - Widgit? Kolla.
Du ser? Väldigt gästfria. Ja.
Äntligen blir jag… vi, behandlade som jag… vi, förtjänar.
- Ja. - Visst?
Okej. Det är dags för er att träffa drottningen.
- Följ mig, bara. - Okej.
Följ med till palatset.
Se så stort och mäktigt det är.
Välkomna, främlingar.
Vänligen buga för vår drottning Sak K'uk'.
Hej.
Välkomna, främlingar. Så trevligt att träffa er.
- Hej, Ers Höghet. - Hej.
- Hur står det till? - Toppen.
Är du hungrig, bamsen?
Ja, jag är jämt hungrig.
Så fram med lite mat.
Nej, nej. Bara jag klappar händer. Men nu ska vi äta gott.
Trängs här. Okej, det här är planen:
Under middagen delar vi på oss och samlar info om vad vi kan stjäla.
Titta efter vakternas svaga punkter.
- Svaga punkter. - Ja.
- Kevin, sabba inte det här för oss nu. - Hur skulle jag göra det?
Det verkar liksom vara din grej.
Ja.
- Det är din grej. - Så gör inte det. Förstått? Kör.
Jag känner inte igen den här delikatessen, men den är fantastisk.
- Där är du. - Har ni det bra?
- Nå? Superbra, va? - Ja.
- Ja, toppen. - Ät lite mer.
- Mer mat? Det är min favoritmat. - Käk.
Jag försöker vara mer bestämd,
och jag vill gärna veta hur ni styr den här stan.
Det är enkelt, faktiskt. Det är väldigt långtråkigt.
Det tycker inte jag.
Och själviskt tänkt,
finns en möjlig öppning på min arbetsplats för en ledarposition,
och ni är ju en framgångsrik kvinnlig ledare.
Jag tar gärna emot tips om hur jag ska krossa glastaket.
Vadå för tak?
Glas. Som sand man kan se igenom.
Ni vet, typ…
Jag lär dig gärna allt jag vet.
Men ikväll har vi gästabud.
Kan du berätta hur det är
att vara en av de mest avancerade kulturerna ifråga om kommunikation?
Inte vet jag.
En annan fråga:
Är det av ceremoniella skäl vi sitter vid ett separat, mindre bord?
Det är barnens bord. Vi är barn.
Men ett råd ska jag ge dig:
Fortsätt fatta beslut.
Att vänta på att nåt ska hända skapar inte ledare.
Finn ditt mål i livet.
Ta ett steg i tro.
"Ta ett steg i tro."
En fråga: Vad anser du är det mest värdefulla i den här stan?
Folks känsla av sammanhållning.
Föremål, då?
Den magnifika pyramiden.
- Jaha. - Ja.
Och nåt mindre? Som får plats i en säck eller…
Oj, alltså.
Det finns många värdefulla saker i skattkammaren.
Vill du gå och se dem?
Bingo.
Jag blir kung på riktigt om ett år när jag blir 12.
Snart sitter jag på min rättmätiga plats.
Vid bordets huvudände.
Inte dumt.
Men min mamma styr än.
Är det… Hon i rött, är det din mamma?
Nej, hon är en bandi…
Nej, min mamma är inte ett dugg cool.
Men man måste respektera dem.
Min mamma har offrat så mycket för min skull.
Jag förstår.
- Ja. Massor. - Ursäkta mig.
Jag har upptäckt vakternas svaga punkt. De är för trevliga.
Vad betyder det?
Att vakterna helt enkelt är för trevliga.
Precis som jag sa.
Hör ni, vi måste sticka.
Kevin, det här är de vuxnas bord. Gå tillbaka till barnbordet.
De förbereder oss för ett rituellt offer.
Vadå? Varför?
Du har fel, "Curly". De bjuder oss på tidernas gästabud,
vilket du sa att de skulle göra innan de offrar oss.
Åh nej. Sluta äta.
Varför äter du än?
Jag kan inte sluta. Jag kan bara inte.
Okej. Jag har information.
Kevin säger att de förbereder oss att offras.
Och att efteråt, ska de flå oss…
Sluta.
- De göder upp oss… - Nej.
…och sen tänker de offra oss.
Nej, de ska ta oss till sin skattkammare.
- Oj. - Sluta äta.
Det är nästan för bra för att vara sant.
Det är för bra för att vara sant.
Det var ju… Jag sa just att det är för bra för att vara sant.
Ja, det är för bra för att vara sant.
Ja, det var ju det jag sa.
Jag menar på ett negativt sätt.
Okej. Lugna ner er.
Kevin, får jag prata lite med dig?
- Vi måste fly. - En kort pratstund, bara.
Vad håller du på med?
Jag försöker varna er.
Nej, du undergräver min auktoritet.
Se på dem. De är livrädda.
Jag äter lite mer medan de pratar.
Jag försöker hjälpa er, annars blir vi offrade allihop.
Håll du dig till det du gör bäst,
så gör jag det jag gör bäst.
Och vad är det?
Att vara… Inte ledaren, men den som bestämmer.
Jag menar, vad gör jag bäst?
Jag vet inte. Du är säkert bra på nånting.
Mamma och pappa säger jämt att jag gör fel saker.
Jag kanske är bäst på det.
Säger de det till dig? Högt?
Alltså, du har fel om att mayafolket…
…att mayafolket tänker offra oss.
Men du har säkert inte fel om allting.
Det känns så ibland.
När vi tar dig hem, kanske du borde prata med dina föräldrar.
Säkert? Med dig också?
Med… Nej, inte med mig.
Jag känner inte dem, så du får prata med dem själv.
Okej.
Tack.
Välkomna in. Var inte blyga.
Här är några av våra värdefullaste skatter,
som nedärvts genom generationer. Till exempel denna huvudbonad.
Ta da.
Vad har den för försäljningsvärde?
Värde? Den är ovärderlig.
Anteckna det.
Värde: Ovärderlig.
I alla fall, följ mig.
Titta på dessa vackra föremål.
De är alla handgjorda.
- Anteckna det. - Ja.
Det här är min favorit. En snidad padda i jade.
Penelope, får jag tala med dig?
Jaha?
Nej.
Förklara den här.
Stjäl inte från mig.
Stjäl inte från dem.
Jag går inte härifrån utan nånting i säcken.
Sätt tillbaka den där, unge man.
Ursäkta. Om ni vill… Jag bara skojar.
Lyssna på mig!
Jag har läst att före offren
brukade mayafolket bjuda folk på gästabud och ge dem VIP-behandling
och sen klä dem i fina kläder innan de tog dem till templets topp
och dödade dem i en ritual.
Och du tråkar snart ihjäl mig.
De har inte gjort nåt av det där utom de första två sakerna.
- Hej, vänner. - Hej.
Nu tänkte vi smycka er i fina kläder.
Sen tar vi er till templets topp för ritualen.
- Du hade rätt. - Hö?
Tack. Nej.
- Du, då? - Nej, tack.
Pojken hade rätt.
De tänker offra oss.
- Var coola. - Vad ska vi ta oss till?
Fly på nåt sätt. Jag hämtar Judy.
- Hur länge har ni känt varann? - Det här är min son.
Ja, ni verkar känna varann.
- Ja. - Ja.
Det här har varit toppen, men vi måste gå.
- Kom, Judy. - Vadå?
Jag har fler skatter kvar att se. Blink.
Nej… Säg det inte. Du ska offras.
Är allt som det ska?
Vi har jättetrevligt.
Toppen. Vi ska ta er med till pyramidens topp.
Vi har en härlig ritual som vi vill att ni deltar i.
Delta i människooffer.
Fattar du nu?
Okej. Hasta.
- Hasta. - Hasta.
Spring för livet!
Kan vi springa saktare? Vi får håll!
Ja. Vi springer sakta för livet. Bra idé.
- Det finns en portal i närheten. - Hur nära?
- Jag vet inte. - Jösses!
Widgit, de tar in på oss.
- Jag kan inte stanna! - Klippa.
- Rädd.
Okej, vi måste svinga oss över i lianerna.
Judy, låt mig pröva först. Det kanske är farligt.
- Bittelig, det är en orm! - Va? Nej!
- Fel av mig. Det är en lian. - Jösses.
- Har du nånsin sett en orm? - Nej, det medges.
Okej. Bittelig, hoppa.
Nej, det funkar inte.
Okej. Trängs här på klippan.
Vad gör vi nu?
Susan hade hoppat.
- Hon gjorde det. Därför dog hon. - Visst, ja.
Tankar om Susan?
Jag saknar Susan.
De är bakom oss, va?
Ja. Det är de.
- Ska vi vända oss om? - Hej.
- Hej, främlingar. - Hej.
Hejsan.
- Där har vi er. - Hej.
Ni tog fel väg till templet.
Men hej.
Ni stack nästan före vår ritual.
Så styggt av er.
Vi kan inte göra det här utan er.
Vi behöver er här.
Oj då.
Nej. Nej, nej.
Den här vägen.
Gå, gå.
Kära nån. Okej, jaha…
Skona mina vänner!
Ta mig istället! Jag har levt mitt liv! De är oskyldiga!
Ta kniven och hugg mig i magen,
skala av mitt perfekt fuktade skinn och mitt karaktärsrika ansikte.
Sätt det på en av era pålar.
Dräp mig. Flå mig.
Jag erbjuder mitt… Nej, det går inte.
Beklagar. Jag kan inte. Det är för mycket.
Jag har panik nu.
- Går inte. Beklagar. - Mår han bra?
Jag erbjöd mig för ritualen, men jag har ändrat mig.
Beklagar så mycket.
Ritualen då vi äter frukt och ser solnedgången?
- Äter frukt? - Äter frukt?
Ja. Vi går upp hit och ser solnedgången,
äter frukt och har en pratstund.
Inte så farligt.
Det var ju en annan sak.
Ers Majestät, ni kommer väl inte att tro det här,
men vi trodde att mayafolket utförde människooffer.
Offer?
Jaha, hon menar nog när vi lägger ut majs åt gudarna.
Ja. Det var det jag menade, fast istället för "majs" menade jag "människor".
Och istället för "lägga ut",
menar jag "flå dem rituellt och bära deras skinn ut och in".
Varför skulle gudarna som beskyddar oss vilja det?
Ja. "Tack, gudar.
Ska vi bära människoskinn ut och in för er?"
Det är ju helt ologiskt.
Var har ni hört det där?
Kevin.
"Curly".
Wikipedia.
Är han en berömd historiker, den här "Wikipedium"?
Varifrån fick den här "Vicke-Peter" sin information?
Invaderande folk har beskrivit det.
Lyssna inte på invaderande folk. De hittar bara på.
Alltså, när jag invaderar ett folk
vill jag få dem att verka värre än de är.
Jag säger: "De har ormar istället för ben och de äter kattungar."
Sen säger folk: "Jaha, vi förstår varför ni invaderade dem."
Så folk åt inte kattungar i den andra byn?
Men vi anföll.
Jag borde inte ha litat på en sekundär källa.
Får jag bara säga att det är sällan man träffar på ett folk
som är så fredliga och välkomnande och inte dödar andra jämt.
- Vi dödar faktiskt folk ibland. - Ja, raring.
Men bara plundrare, invaderande, ormbenta och tjuvar.
Dödar ni tjuvar?
Ja, verkligen. Vi hatar tjuvar.
Hatar ni banditer?
Ja. Vi halshugger banditer.
Ni är väl inte banditer, eller hur?
Nej då.
Ni har väl inte stulit nånting?
- Nej. - Nej?
Nej.
Så vilka är ni egentligen?
Vi… Vi är främlingar.
Främlingar.
Vi tackar så mycket för gästfriheten, men vi måste verkligen kila.
Stanna.
Kolla alla deras väskor och påsar.
Kolla dem.
- Vakter. - Jag har inget alls.
Det är bara en vas.
Fickorna.
- Bara en vas här. Titta. - Ingenting.
Bara vaser.
Jag såg henne lägga nåt i väskan.
- Avokado. - Det är bara en avokado.
Oj, vi måste faktiskt… Vi måste verkligen sticka.
Så tack igen.
- Tack. - Alltså… Teamet, vi går.
- Tack. - Ja.
- Tack så mycket. - Vi trodde att allt ingick.
- Vad trevliga de var. - Jättetrevliga.
Sekundära källor.
Vad ska alla tro om mig?
Jag passar inte som tidsresande bandit.
- Inte alla gör det. - Det är inte bara ditt fel.
Widgit och Penelope begick också sina sedvanliga misstag.
Tack, Judy, för ditt sedvanliga stöd.
Okej, Widgit. Vi måste få hem honom.
Så vad gör vi här?
Enligt kartan finns portalen här nånstans,
men det gör den ju inte.
- Där. - Var då?
Så långt bort.
- Oj, vad långt ner. - Kära nån.
I Troja sa Cassandra att jag skulle hoppa ner från en klippa med dig.
Jaha, men henne kan man inte lita på.
- Jag tänker då inte hoppa. - Inte jag heller.
Jag tänker lyda lady Sak K'uk'.
Jag tar klivet.
- Kevin? - Jag också.
Widgit.
- Okej då. - Jag känner mig lite nervös.
Jag hade fel om maya, men jag tror att jag har rätt nu.
Okej.
Det står här att serien är väldigt bra.
Det står att man inte kan sluta titta.
Jaså? Här står det att andra avsnittet är lite sämre.
Och här står det att nån dör i tredje avsnittet.
Hoppas det är den där hemska kvinnan. Vad var hon med i?
Jag kollar nu.
Nej, gör inte det.
- Varför inte? - Vi har frågesport.
Fianna… det är dags.
Sluta skratta. Skratta inte.
Det är ondska, därför allvarligt.
Förlåt, herre.
Kevin, spelar du tv-spel?
Bra, Kevin. Väldigt modernt.
Okej.
Då är vi här. Ditt sovrum.
Vi är tillbaka exakt ett ögonblick efter att vi for,
vilket är konstigt, för det var det jag trodde skulle hända.
Var tysta, allihop.
Det var nära ögat.
Okej. Jaha, unge man, "Cas"…
- Kevin. - Just det.
Det är dags att säga farväl.
Får jag säga en sak?
- Jadå. - Gör det, du.
Bara det går fort.
Jag vill bara ta ett ögonblick
och tacka er alla för det här enastående äventyret.
För ett kort ögonblick i livet kände jag mig delaktig i ett team.
Men det här är ett team banditer, och du är väldigt dömande mot banditer.
Sant. Det är du.
Men är ni egentligen banditer? Ni stal inte mycket.
Det påminner mig.
- Den här är din, och den här. - Va? Den är ju min.
- Och visst ja, den här. - Hur?
Jag tog den här.
Den var trasig när jag fann den.
Jag tog den här också. Lite smutsig. Förlåt.
- Jag vet inte vad det är. - Plast.
Jag tog den när jag inte kände dig. Förlåt.
Kevin, vem pratar du med? Har du gäster där uppe?
- Ingen alls? - Självklart inte. Jag skojar.
- Klart att han inte har. - Sluta prata med dig själv och lägg dig.
Ja, gå och lägg dig, vännen.
Vad mer var hon med i?
- Du vet den där… - Ja, just den.
Ja. Jösses, vad var det?
- Den där filmen. - Jag kollar.
Adieu, mon frère.
- Jag kommer sakna dig. - Kevin, tack för kunskaperna.
Ja, den lilla information du gav oss var…
…till hjälp ibland.
Ja, det där med hästen.
Ja, det räcker.
Bra gjort.
Jag ska skriva en recension.
Ja, gör det.
Vem tusan är du?
Vad var det?
- Mamma! Pappa! - Kevin!
Nej. Stanna.
Kevin.
Kevin, titta inte.
Du tittade.
Åh, Kevin.
De är kolade.
Förkolnade. Beklagar, Kevin.
Är det här mamma och pappa?
Sånt händer. Demoner gör sånt.
Men jag vill inte bli kolad. Icke.
- Fort, Kevin! - Widgit, portalen!
Just det.
- Den öppnas inte. - Be den att öppnas.
Vänligen öppnas på vår begäran.
Nix.
- Är mina föräldrar döda? - Nix.
Tja, de mår inte bra, kan vi säga.
Ta ett djupt andetag!
Rensa huvudet. Tänk på ingenting.
Tänk nu på nåt trevligt, och försök igen.
Och öppna dörren.
Jag lyckades!
- Kom nu. - Kom.
- Vi ses, Kevin.
- Vänta… - Okej, gå.
Firestorm, snälla.
Kan jag rädda mina föräldrar? Om jag kan resa i tiden, kan jag rädda dem?
Men okej då. Du följer med oss.
HISTORISKA FIGURER
Kom.
- Jaspers. - Ja, sir.
- Ja, Högsta väsendet? - Hjälp mig av med den här.
Det blir så varmt. Kom igen, hjälp mig.
Okej, ett, två, tre.
Tack. Vilken jobbig dag jag har haft.
Banditerna kom undan igen.
- Va? - Igen?
- Näbbdjur? - Ja, behåll det.
Jag älskar näbbdjur.
Jag måste ha kartan.
Banditerna reser genom tiden och låser inte portaler efter sig.
Rödbetnaner?
Rödbetnan… Vad är rödbetnan? Nej.
- Vad betyder det? - Att dörrarna
står öppna härs och tvärs i tiden.
- Dagens böner, sir? - Nej, beklagar.
Inte just nu, Helen!
En öppen portal kan leda till alla möjliga katastrofer
som anakronismer och paradoxer och anomalier.
Det låter allvarligt. Kanske lite kerubkryddat kaffe?
Gärna lite kerubkryddat kaffe.
Varsågod, sir. Det gör er lugnare.
Tackar.
- Vad är… Oj, vem är du? - Keruben.
Och det här är din krydda?
Absolut. Önskas påfyllning?
Ingen påfyllning, men tack ändå.
Tack för det här delik…
Få bort honom. Okej. Följ med in hit, killar.
Det här är det topphemliga… Ut! Försvinn!
Okej, det är det här jag vill visa er.
Det är mitt super-duper-coola nya projekt.
Jag ska berätta för alla.
Jaha. Vilket leder mig till att…
…det också är super, super, super…
jag kan inte nog betona det, super-duper topphemligt.
Ingen får veta om det. Förstått?
- Säg det. - Ingen får veta.
I kör.
Ingen får veta.
- Förstått? - Vi ska jobba på det.
Det är inte sant.
Det där är definitivt urin.
Och kom ihåg, inte ett ord till nån.
DELVIS BASERAD PÅ KARAKTÄRER
SKAPADE AV TERRY GILLIAM OCH MICHAEL PALIN
BASERAD PÅ FILMEN TIME BANDITS
Undertexter: Bengt-Ove Andersson