Emps, paps, ma olen kodus.
Läksin omapäi kooli.
Võtke heaks.
Kus te olete?
Emps! Paps! Midagi pole süüa!
Kus kõik on?
On see mingi uskumatult halb nali?
Kevin?
Kus sa oled, tohman?
Vahele jäid, Kevin.
Veider.
Kes see oli, kes mu vanemad söetükkideks muutis?
Fianna. Ta on deemon. Teda kutsutakse Kütiks.
Mul tuli teda nähes kananahk ihule.
- Ta oli hirmuäratav. - Ainuüksi see lehk…
Ma käisin temaga kunagi.
Aga võrratud juuksed.
- Ja silmad. Jõulised. - Jaa, ta on lahe. Põrnitseb hästi.
Miks sa ei rääkinud, et sa selle deemoniga käisid?
Piinlik oli. Tal on õudselt jõuline natuur.
Ta muutis mu vanemad söekamakateks.
- Täpselt. - Sõbrad! Ma korjasin lehti.
- Aga… - Ei.
Me ei taha lehti süüa, Bittelig.
Kas Puhas Kurjus saatis ta?
Puhas Kurjus?
Kütt otsis kaarti.
- Puhas Kurjus teab, et see meie käes on. - Mida? Oh põrgusse küll! Oi ei.
Aga pole viga. Ma tean, mida teha.
No ei, muidugi ma ei tea.
Aga küll me midagi välja mõtleme. Rahunege maha, eks?
- Me elame selle üle. - Aga need veidrad juured?
Ei! Tänan pakkumast.
Kas mu vanemad on siis surnud?
Head nad välja ei näe.
Aga meil on plaan,
sest meie käes on kaart, mis võimaldab ajas rännata.
- Kui me üldse õigeks ajaks kohale jõuame… - …võime üritada su vanemaid päästa.
Arvate, et see õnnestub?
- Ei. - No tema ei arva.
Aga mina? Võib-olla.
Me ei tea, kas me saame aja kulgu mõjutada.
Ei, aga meil on Widgit, meisterlik kaardilugeja.
Widgit, kus me oleme?
Minu arvutuste kohaselt Pariisi kesklinnas, aastas 1968.
See küll õige ei ole, ega?
Ma õpin alles.
Ma leidsin midagi hamba alla.
Kivistis.
Õudselt lahe!
Munad.
Oh sa. Võrratu.
Mille järele teil isutab? Võin mune praadida.
Pakkuda neid röstsaial.
Frittata't?
- Frittata. - Frittata.
Kes need munes? Topeltsuur jaanalind?
Pigem neli korda suurem.
Bittelig, su selja taga võib olla midagi ohtlikku.
Bittelig, kas sa saaksid palun munad maha panna ja…
ja väga oluline palve: ära neid katki tee.
Kas see on neli korda suurem jaanalind?
Ma ei usu.
Sa peaksid põgenema.
Mina soovitan paigal seista.
Mida ma siis teen?
Heldene aeg.
Mis sa aietad? Haiget saab ju tema.
Ma olen empaat. Tunnen teiste inimeste valu.
No nii. Seda tunnen ma homme.
- Oh heldus. Kõik kombes? Jah? - Ma jäin terveks. Kõik kombes.
Jookske, jookske!
Widgit, kus on portaal?
- Ei tea, pean uurima. - Kus me oleme?
- Seal. - Ei.
Kus Kevin on?
Sõbrad, see ei ole kivistis.
Me oleme juuraajastus.
Kevin, jookse!
Jäta pealuu maha, Kevin.
Ei!
Viska see maha! Seal on dinosaurus. Jookse!
- Dinosaurus! - Dinosaurus!
- Hoopis pterosaurus!
- Ptero… - Pterosaurus! Jookse!
Portaal!
Jookse, Kevin!
- Nõnda. - Terveks jäin.
Ettevaatust.
Andke andeks.
Sellest peaks piisama.
Jah.
Tundub, et Kevin ei pääsenud.
No see on küll hirmus kurb.
Tundub, et me oleme veel ühe bandiidi kaotanud.
Võtame hetke, et teda meenutada.
Näe, ta pääses siiski.
Olgu. Tore.
Pange nende sisse küünlad, et oleks valgem, seal teie…
Kevin, jäta see tobe pealuu maha.
Puhas Kurjus, ma toon uudiseid.
Mul on praegu kiire, Damon.
- Seitse. - Ei, kaheksa.
Liiguta oma väikest saabast.
Jah, mis on, Damon?
Mitte sina, Deemon.
Ülimal Olendil on salajane projekt.
Ülimal… on salajane projekt?
Milline?
Ei tea. See on salajane.
John, kas saaksid vastu võtta?
Fianna, kas sa said kaardi kätte?
Ei.
Ma ootasin teistsugust vastust.
Poisi vanemad jäid ette, ma muutsin nad söetükkideks.
No asi seegi.
Poisi lehk on mul ninas…
ja ma leian ta.
Ära vea mind alt, Fianna.
Võõrad!
No mulle meeldib öelda,
- et võõras on lihtsalt sõber, kellega sa… - Nõiad.
Võõrad, seega nõiad.
- Ma tunnetan viha. - Ta loeb meie mõtteid!
Kuna ta on nõid.
Oh ei. Keskaeg.
- Poissnõid. - Lahe! Kus?
Mina?
Ma ei ole poissnõid. Olen Kevin Haddock.
Mis tuu om?
Tuu om… See on…
Lohe?
Ei-ei, pole midagi. Kõik on hästi.
Poiss, kas see on tõesti lohe pea?
Arvan, et see on triitseratopsi kolju.
Need võõrad on tapnud lohe!
Ei, ma leidsin selle pealuu ja tassisin lihtsalt siia.
Me ei tapnud teda.
Tapsime küll. Me kõik tapsime selle lohe koos.
Igaüks tegi oma osa, ainult Kevin piirdus tassimisega.
- Just nii. - Siis tere tulemast, vaprad lohetapjad.
Ja Kevin.
Kes piirdus tassimisega. Jah.
Tere tulemast meie küla laadale. Milliseid naudinguid meil pakkuda on?
Tema on Elizabetta ja müütab oma imepärast oksakollektsiooni.
Siin on siga, parukas peas. Parukaga seapea. Jaa.
Teožonglöör Merek.
- Kas teod põgenesid jälle? - Jaa.
Pidin nad nahka pistma, külavanem.
Aga julge pealehakkamine on pool võitu.
- Nagu ma ikka ütlen. - Jaa.
Suurepärane suhtumine.
Te saabusite meie juurde üsna vaesel ajal, sõbrad.
Elu on raske olnud.
Kass!
Mis teil kasside vastu on?
Te pole kuulnud?
Paavst kuulutas kassid saatana käsilasteks.
Seega hävitame me kõik kassid.
Ärge tapke neid. Kassid murravad katku levitavaid rotte.
Ei.
Katk on Jumala karistus kuulujuttude levitamise eest.
Kuuldavasti.
Ta meenutab mu endist kihlatut Gavinit.
See mütsikesega tüüp.
Kas ta võis siin käia ja kooti kangasse?
Minu arust on need inimesed ühte nägu.
Nagu ninadega lõnganutsakad.
Saan aru.
Mu südamevalu annab kõigile neile meestele Gavini näo.
Sa oled väga osav.
Aga ei, see on vist tõesti tema.
Vabandust, härra külavanem. Toit on imemaitsev.
- Võrratud tõrud. - Suurepärane.
Aga on teil äkki midagi peale…
- Midagigi muud? - Peale tõrude?
Kahjuks mitte.
Meil on hetkel pisuke näljaaeg.
- Pisuke? - Pisuke näljaaeg?
Jah, pisuke näljaaeg. Jätame magustoidu ja lõunasöögi vahele.
Ja hommikusöögi. Õhtusöögi ka.
Ja vahepeal ei näksi.
Ja sellega meenub…
Me tahaksime teilt väikest teenet paluda.
- Ma ei saa… - Mida iganes, sõber.
Te olete vaprad ja võimsad lohetapjad.
Kõik peale Kevini, kes lihtsalt pead tassis.
Ja me palume teie abi, et seista vastu vaenlasele,
kes meile tohutut viletsust toob.
Selge. Ma pean oma meeskonnaga nõu.
- Muidugi. - Jah.
Teeme ära. Mängime lohetapjaid, et nad meid tänukingitustega üle külvaks.
- Aga lohesid ei ole olemas. - Justament, noormees.
Me oleme nõus!
Hurraa!
Ma vannun, et me tapame teie lohe.
No see on ju küll hiiglama vahva. Jah.
Aga hetkel ei seisa me silmitsi lohega.
Ei, te peate vastu hakkama šerifile
ja tema suurele hästi varustatud verejanulisele armeele.
Täitsa teine asi ju.
Kui me neile toitu ei anna, piinavad nad meid.
Vaadake, Merek saabus just piinamiselt.
Žongleerimine on nüüd välistatud.
Me peame naerma, muidu hakkaksime nutma.
Kuigi me ka nutame palju.
Hurraa vägevatele lohetapjatele!
Ei. Andke andeks, andke andeks.
Me ei ole vägevad lohetapjad. Ei ole.
No sel juhul olete te nõiad.
Me oleme tagasihoidlikud lohetapjad.
Hurraa tagasihoidlikele lohetapjatele!
Hurraa.
- Olgu. Mida me teeme? - Jookseme metsa pakku?
Mängime surnuid?
- Võime probleeme ignoreerida. - Jajah.
Katk sai ta kätte, jah? Hirmus kahju.
Me ei raiska teie aega.
Tahtsime lihtsalt anda teile oma parimad relvad.
Elizabetta.
Tõsiselt? Need oksaraod?
Kas šerifil on mingeid nõrku kohti või puudusi?
Üks nõrk koht tal on.
- Milline? - Ta ei tea, millal piinamine lõpetada.
- See pole nõrk koht. - Ja see on ta ainus puudus?
Loodan, et tuleb kasuks. Lähme, Elizabetta.
- Kas see töötas? - Jaa.
Me jookseme metsa pakku. Läki.
Me armastame sind, Penelope Vapper!
Seis!
Ärge üritage minema hiilida.
Te teate, mida teha tuleb.
On aeg saak välja tuua, matsid.
Kas põllusaak või esmasündinu.
Ja kui me esmasündinu juba ära võtnud oleme,
siis muidugi teine, kolmas või neljas laps ja nii edasi.
Nagu te nüüdseks teate.
Vabandust, kas ma puterdasin?
Tooge viivitamatult välja oma maksustatavad esemed.
Ei. Meil on uued kaitsjad.
Lohetapjad, kes sinu ja šerifi teie tegude eest maksma panevad.
Lohetapjad?
Kus need lohetapjad siis on?
Nad on…
- Nad on… - Kus siis?
Seal nad on, need vaprad tapjad.
Ja Kevin, kes piirdus tassimisega.
Noh, lohetapjad. Kas ma peaksin uskuma, et te heidate meile täna kinda?
Et kas täna või? Ei.
Täna ei sobi sugugi.
Kahju pettumust valmistada.
Aga ehk järgmisel või ülejärgmisel nädalal.
Nojah, me võtame ühendust. Olgu siis.
Te olete siis argpüksid, jah?
- Mida? - Argpüksid.
- Oi ei. - Siis ei vääri te meie tähelepanu.
Mehed, võtke kaasa puuviljad, juurviljad ja lapsed.
Kutsusid meid argpüksteks?
Sa oled sunnitud meiega arvestama.
Me oleme lohetapjad ja bandiidid, meie käest te ei pääse.
Bittelig saaks teist üksindagi jagu. Tal on seitsme mehe jõud.
Neid on kaheksa.
Seda ma küll ei naudi. Alustuseks võivad roostes ahelad teetanust põhjustada.
Noh, Penelope. Me kõik tunneme end väga ebaturvaliselt.
Ja ma räägin ka oma sõbra Judy nimel.
Olgu. Asi on tõesti halb, aga see ei ole minu süü.
Kelle süü siis?
Kelle süü see siis on, Penelope?
Andke andeks, emps ja paps.
Andke andeks, et ma koos kamba mandunud varastega kongi sattusin.
Keegan, me oleme ju siinsamas.
Küllap olete minus üsna pettunud.
Aga minu arust on jõle lahe, et te minuga koos olete.
Vaadake ringi.
Täitsa ehtne vangikong. Siin piinatakse inimesi.
Õudselt lahe.
Kellega sa räägid?
Oma vanematega. Nad on söetükid ja ma üritan neid päästa.
Šerif tahab teid näha.
See või?
See.
Aitäh.
Oh issand.
Ma kuulsin, et te olete bandiidid
ja tahate küla mu hirmuvalitsuse alt päästa.
Mõte läks vist tõlkes kaduma.
Kas me ei räägi siis inglise keeles?
No tõsi ta on. Jaa.
Nii et te ei eitagi seda?
Sel juhul tooge piinamise illustratsioonid!
Nagu te näete, on see vaid väike valik piinamisviisidest,
mille ma spetsiaalselt teie jaoks välja töötasin.
Kui ora välja tuleb…
- Ai! - See on rõlge.
Põgusal vaatlusel võib järgmine joonis süütu mulje jätta, aga see siin…
on faasani sulg.
Ma ei tea, kui hästi te ornitoloogiaga kursis olete,
aga nende suled kõditavad hirmsasti.
Ja nüüd see.
Olen kogenud.
Jah, Jeremy on seda omal nahal kogenud.
Ja pärast seda pole sa enam endine, ega, Jeremy?
Ei ole.
Need on vaid mõned näited sellest, mida me siin bandiitidega teeme.
Saite aru?
Head nautimist.
- Söör. - Jah?
Lisaks bandiitidele nimetavad nad ennast veel -
pange nüüd tähele - lohetapjateks.
Mis see on?
Noh, nende väitel lohe pealuu.
Ei ole lohe pealuu.
Teil on õigus. Sest lohesid pole olemas.
Ei. Sest et mul on siin üks lohe.
Teie ees on tulekeel, see kardetud siug.
Vapralt tapetud mu oma käega ja mu isikliku mõõga
Fafniriga.
- Fantastiline. Uhke värk. - Võimas.
- Võrratu. - Ja nagu näete,
puudub sellel igasugune sarnasus teie haleda nõndanimetatud lohe pealuuga.
Need ei olegi ühesugused. Meie oma on dinosauruse pealuu,
teie oma koosneb suvalistest loomadest, mida hoiavad koos oksad ja köis.
Oi ei.
Sina seal, väike aknasilmadega inimene.
Tule lähemale.
Andke talle andeks.
Kes on nii julge,
et esitab väljakutse kuulsale Nottinghami šerifile?
- Kevin. Bingley Kevin. - Bingley?
Tilluke turuküla, kus elavad jälgid kitsarinnalised matsid.
Jah, seesama.
Võta teadmiseks, Bingley Kevin,
et ma tapsin selle lohe.
Keegi ei näinud seda pealt, aga ma tegin seda.
Seepärast ma šerif olengi.
Ja inimesed kardavad mind põhjusega,
sest ma võin olla väga, väga julm mees.
Kuidas julgete te, bandiidid, aidata külaelanikel mässu tõsta?
- Aga külarahvas nälgib. - Neil on kõhud lihtsalt pisut tühjad.
Las ma selgitan.
See küla ja selle elanikud on meie alamad.
Põllud ja inimesed kuuluvad mulle.
- Väga selgelt väljendatud. - Loogiline.
Hakkame siis minema. Väike valearvestus.
Me naaseme külla hommikul.
Ja kui saak esimeste koidukiirte ajaks ootamas pole,
põletan ma selle küla oma käega maani maha.
Jah. Isiklik lähenemine on ülioluline.
Seega pääseme me siis piinamisest?
Ei. Piinama hakkame teid ikka.
Selge. Nojah, ma lihtsalt küsisin.
Ma ei tea, kuidas ma siia jõudsin,
aga ma otsin oma vanemaid.
Kas ka nemad jõudsid sellesse laeva? Nad on umbes sellised.
KADUNUD
Nagu, iidvanad.
Ei?
Selge. See siin on Kevin.
Ta on nohik.
Nohik Kevin.
- Nohik Kevin. - „Nohik“?
Ta räägib palju, ausalt öeldes liiga palju.
See poiss meeldib mulle.
Aga ta räägib palju.
Muhvigi ei saanud aru, aga tore.
Mille eest sina siin oled?
Nende sõnul olen ma nõid.
Kas nõidu ei panda põlema?
Tavaliselt küll, aga mina ravin nende soolatüükaid.
Milline silmakirjalikkus.
Silmakirjalikkus teebki kõige enam haiget.
Kas tõesti?
Ei, piinamine on valusam.
Kas kuulsite?
Me peame põgenema.
Bittelig.
Valmistad arstimeid, oled nõid.
Tantsid alasti ümber lõkke, oled nõid. Kummardad kitse, oled nõid.
Loitsid kõneleva kassi abil, jälle peetakse nõiaks.
Vajud pooleks tunniks järve põhja ja tõused siis taas pinnale.
Ju oled nõid.
Võtame oma asjad ja hiilime minema.
Kangelased! Teid nagu polekski piinatud.
- Aitäh. - See ei tähenda, et te…
et te neist jagu saite, ega?
No nii ma seda ei kirjeldaks.
Neist võitu saite?
- Nad looja karja saatsite? - Ei.
- Tapsite? - Ei.
- Nendega pragasite? - Ei.
Häbistasite?
- Laimasite? - Ei.
- Neid alandasite? - No mitte päris.
- Nendega rääkisite? - Jah, seda tegime me küll.
Suurepärane! Võtsite nad korralikult läbi.
No siis nad seda küla enam kimbutama ei tule.
Mitte pärast sellist noomimist.
Šerif palus edasi öelda,
- et ta paneb teie küla põlema. - Vabandust, kuidas palun?
- Võtame oma asjad. - Ma ei saanud aru.
Häälda selgemalt.
Nad põletavad teie küla maani maha.
Tunnen kaasa.
See on ju kohutav. Peale selle küla ei ole meil midagi.
Jah.
Kas te ei saaks aidata?
Peaksime aitama.
Mida? Need inimesed üritasid meid nõidadeks tembeldada.
Nad kartsid. Ehk võiksime me hirmu relvana kasutada.
Ma… Ei.
Seda võiks teha küll. Jaa.
Või äkki on teil relva, mida relvana kasutada?
Edasi!
Ma ei näe kusagil oma saaki, külavanem!
Mulle tundub, et teil kõigil võib sellest suur jama tulla.
See olen mina, Penelope, lohetaltsutaja ja nõidade juht.
Ta tõmbab oma sõrme otsast ära ja paneb siis taas tagasi.
Me peame siit kaduma.
See on silmamoondus, tobu.
Ma tean, kuidas see käib.
Väga lihtne. Ta lõikab lihtsalt pöidla ära. Niimoodi.
Ohoh.
Andke mulle mu toit!
Või ma põletan selle küla maani maha!
Ei usu!
Olge valvel, poissnõid saabus!
Täpselt nii. Kartke mind!
Mis see on?
Mingi…
oonüksist ehtelaegas?
Aidake meid!
Me oleme selle poissnõia tillukeses vanglalaekas lõksus.
Oh ei.
See on kuradi kätetöö.
Täpselt nii, sõbrake.
Vaadake ette, muidu vangistan ka teid siia sisse.
Nad kõik on siis selle põrguliku laeka sees lõksus?
Jah.
Ja sind ootab sama saatus, kui sa ette ei vaata, sõbrake.
Näe, hundikutsikas.
Kuule!
Nüüd on hoopis minul võlulaegas.
Vabandust. Ei tahaks kurta, aga köis hõõrub mul naha katki.
Ära sellepärast muretse. Tuli on palju hullem.
Õige küll. Jah.
Ei tahaks praegu üldse okstest koosnevat kostüümi kanda.
Siin üleval. Meil on plaan.
Me läheme portaali kaudu ajas tagasi ja kutsume hunnid appi.
Te tunnete hunne?
Oo jaa. Head sõbrad. Rändasime koos nendega ringi ja võitsime usalduse.
Meil ei ole vist nii palju aega.
See võtaks ju mitu kuud?
Kui mu arvutused on õiged, peaksime mõne hetke pärast tagasi olema.
Tõesti? No sel juhul olgu pealegi.
Õppisid siis kaarti lugema?
Küll me õpime.
- Mis mõttes? - Katsuge venitada.
Naaseme peagi koos hunnide armeega.
Kuulge!
Me päästame teid.
Jah, võite meid usaldada.
Ma jäin kinni.
Ma jäin kempsu kinni.
Kinni jäin.
Olgu. Me tuleme tagasi. Päästame teid. Usaldage meid. Olgu siis.
Me saame surma.
Noh, sellest saab igavesti mõnusa lõkke.
Ja selle rikuvad ära inimesed, kes karjuvad:
„Oo, appi, appi. Ma põlen.“
Sa ei pea seda tegema.
Pean küll.
- Miks? - Sest šerif käskis.
Te oskate ju oma peaga mõelda.
Ise otsuseid vastu võtta.
Tahan öelda, et te ei pea kedagi ära põletama.
No kui ma seda ei tee, hakkab Timothy mind piinama.
Seda ma teen, jaa.
- Timothy on armutu piinaja. - Tõsi ta on.
Olen meie kahe hulgas julmuselt teisel kohal.
Selge. Aga kui sina teda ei piinaks, Timothy?
No sel juhul piinaks James mind.
Jah, kas mina või Laura.
Ja mina pean rohkem piinama, sest naised saavad selliseid töökohti harva,
- isegi tänapäeval. - Hakkab peale.
Pean kaks korda rohkem piinama, et mind märgataks.
Ning kui James ja Laura Timothyt ei piina, piinan mina neid.
See pagana süsteem!
Jah, süsteem on süüdi.
Ma pole sellele nii mõelnudki.
Hästi. Aga kui te kõik lepite kokku, et keegi ei piina kedagi?
- Siis piinataks meid. - Piinataks jah.
Aga kes piinaks?
Oodake. Ma saan aru, millele ta vihjab.
Kui keegi meist ei piina, ei piinata kedagi.
Tahad öelda, et šerifi võimu taga oleme me ise?
Nii et tal polegi mingit võimu?
Täpselt nii.
Mul on praegu tunne, nagu tõmmataks mu peast nool välja.
No nii! Tahan, et te kõik need inimesed põlema paneksite.
Ja põletage terve küla maani maha, täies ulatuses.
Kõrts jätke muidugi alles, kusagil peab tähistama.
Tegelikult, söör… Ja ma loodan, et sain asjast ikka õigesti aru.
Otsustasime vist, et ei põleta neid inimesi ära.
Eks ole?
Kartsin, et nad ütlevad: „Ei, sa oled üksi, James.“
Jah. Paraku on jama selles, et kui te mu sõna ei kuula,
laseb šerif hoopis mind piinata.
Aga kes piinaks?
Tema sõdu…
Jah. Ah sa raks.
- Eks ole? - Jah.
Saan aru. Sest te ju… Jaa.
Ohoh.
Jessas. Teate, mis?
Siduge nad lahti.
Päriselt?
Laske nad vabaks. Nad kõik.
Teate, ma olen aastate jooksul nii paljusid piinanud.
Poonud, lõhki lõiganud ja tükeldanud nii palju inimesi, et lugemine läks sassi.
Aga hakkan vist aru saama, et selle piinamise põhiline ohver olen ma ise.
Pigem ikka need piinatud.
Jah, need, keda torgiti ja venitati.
Jah, no nemad olid muidugi ka asjaga seotud.
Kus see õudne šerif on?
Mul jäi mäng pooleli.
Me peame natuke juttu ajama.
Siia me nad jätsimegi.
Nad hüppasid sisse ja meri neelas neid!
Ta hüppas siia?
Ära sina sama tee.
Teen siis sama. Aitäh!
Ma ei saa su jutust aru.
Hästi!
Tore tüdruk.
Palju toredam kui see eelmine.
No eelmine oli ju deemon.
Kus sa ometi oled?
Ja nendest olenditest arenesid välja…
dinosaurused.
Ja nendest arenesid välja linnud.
See on huvitav, aga kõlab nagu jumalateotus.
Tahan öelda, et lohesid ei ole olemas.
- Aga kartma peaksime neid ikka. - Ei.
- Nõidu? - Ei.
- Evolutsiooni? - Ei.
Siin me oleme!
Jõudsime viimasel hetkel.
Vabastage nad.
Olite nädalaid kadunud.
Tõesti?
Tõin need munad, et külarahvas näljast üle aidata.
Ja hunnid?
Nendega ei läinud hästi.
Jah, nad avastasid, et ma olin neilt mõned esemed laenanud.
Positiivse poole pealt saime me aga kaardi lugemist harjutada.
Kevin, olen kindel, et jõuame su vanemateni ja suudame nad päästa.
- No me… - Oleme kindlad.
Arvasime, et te ei tulegi.
Nad sunnivad mind homme abielluma.
Sa oled juba 11, Kevin. Sa ei taha ju vanapoisiks jääda.
Ma ei tunnegi seda tüdrukut.
Abielus olles jõuate rääkida küll. Tänu teile valitseb meie külas rahu.
Nii et ma tegin siis… Me tegime siis head tööd.
Hästi. Kas maksate ka?
Kõik, mis meil on, kuulub teile.
Kas see ilusa mehega seinavaip ka?
Võtke, mida soovite.
Väga hea, sest ma näppasin selle juba.
- Jah. - See hoiab aega kokku.
Sa lõikasid keskmise osa välja, mis?
Seda ma tegin.
Teate mis, sõbrad?
Ma ratsutasin täna hommikul läbi Pisaratemetsa tööle,
nagu igal hommikul.
Ja esimest korda elus tabas mind…
Teate, ma tundsin oma põse vastas emakese looduse jahedat hingeõhku.
Aga see ei puudutanud vaid mu nägu,
vaid ka mu hinge, kui see loogiliselt kõlab.
Jaa.
Hakkasin mõtlema, et me kõik oleme üks puude ja taevaga,
sipelgate, putukate ja lindudega.
Me kõik oleme osa suurest ühisest teadvusest.
Ühest suurest energiast.
Just õigel ajal.
Tervist, sõbrake.
Hei. Siin sa oledki.
Minu arust ei ole Jumala rohelisel maamunal midagi kaunimat
kui vaatepilt, kus…
Lohe!
Nad on olemas!
- Ütle ruttu, Widgit. - Jah?
Kas dinosauruste juurde viiv portaal jäi lahti?
- Ilmselt. - Oh ei.
Lohed!
See on pterosaurus!
Lohed! Kevin, sa valetasid meile.
See on lihtsalt suur tiivuline roomaja!
See lohe ju ongi!
- Lohe! - Vapper Penelope, tapa ta!
Me peame minema!
Peame minema!
Anna andeks, Aldith, pean minema.
Ma pean oma vanemad päästma.
Need söekamakad, keda sulle tutvustasin.
Tšau!
Pääsesime vist, Penelope.
Jah. Ma arvan ka.
Hästi.
Kas see kass üritas meid tappa?
See on ebausk.
Minu arust lükkas kass veesüliti alla, et meid lömastada.
Kuidas?
Hea, et üritasid, Härra Miisu.
Ei, Deemon, kasse ei tohi süüa, nad on minu liitlased.
Leidsid bandiidid üles?
Leidsin jah.
Kus Fianna on? Otsi ta üles.
Kus ta on?
TROOJA, 1200 AASTAT ENNE MEIE AJAARVAMIST
Ah sa mait!
PÕHINEB OSALISELT TERRY GILLIAMI JA MICHAEL PALINI LOODUD TEGELASTEL
PÕHINEB FILMIL „TIME BANDITS“
Tõlkinud Triin Jürimaa