Nämä ovat vaikeita aikoja, ystäväni.
Totta.
Pahoittelen, että syömme tänä iltana tikkuja.
Tämä on pohjanoteeraus.
Totta. Olemme pohjalla ja syömme tikkuja.
Jälkiruoka on tosin herkkua.
- Mitä? - Oksia.
- Oksat eivät ole herkkua. - Ovat tikkujen jälkeen.
Milloin lähdemme, Widgit?
Kamana toimii nyt,
joten useiden porttien pitäisin avautua piakkoin.
Yksi tai useampi niistä vie meidät ainakin likimain aikaasi tai paikkaasi.
Jos Widgit on oikeassa, viemme Kevinin kotiin,
pelastamme vanhemmat ja varastamme ruoan.
Voin antaa ruoan teille.
Haluamme varastaa sen.
- Hyvä on. - Sitten lähdemme pakoon.
- Pakenemme aina. - Niin teemme.
Aiotteko paeta Korkeinta olentoa ikuisesti?
Olemme naruttaneet häntä usein.
- Kahdesti. - Niin.
Ja jatkamme sitä.
Hän ei saa meitä koskaan kiinni.
Olen Korkein olento.
Vaviskaa edessäni!
Pelätkää minua!
- Tiedän, mitä teemme! - Pakenemme?
- Paetaanko? - Taasko?
Emme pakene aina, mutta peräännytään nopeasti.
Olette pettäneet minut.
Palauttakaa se, mikä kuuluu minulle.
- Tule, Judy… - Pelätkää.
- Ei, Judy! - Pelätkää.
Mitä nyt?
- Pelätkää! - Muutut suolapatsaaksi, Judy!
- Pysy kaukana. - Tuo ei taida olla…
Olen Korkein olento.
Vaviskaa edessäni.
Olen Korkein olento.
- Tuoko on Korkein olento? - Ei, vaan hänen liehittelevä Casperinsa.
- Jasper. - Selvä.
Älkää antako karttaa. Korkein olento ei saa saada sitä.
- Onko tuo käänteispsykologiaa, Judy? - En ole varma.
Hän suunnittelee jotain todella pahaa.
- Mitä tarkoitat? - Mitä?
En voi kertoa. Hän…
- Mitä? - Mitä?
En kertonut teille mitään.
- Mitä? - Portti.
Älkää antako karttaa hänelle. Häipykää.
Ottakaa kartta ja menkää.
Älkää antako karttaa!
Mitä Jasper höpisi?
- Anteeksi, äiti. - Se oli jokin temppu.
- Hän oli poissa tolaltaan. - Koska pelkää minua.
- Miksi? Sinä vain pakenet. - En aina.
Ehkä hänen sääriään kivisti.
En pakene aina. Miksi kaikki luulevat sellaista?
- Siinä on kotisi. - Olet nähnyt kotini.
Se on lähiössä.
- En ole nähnyt sitä ulkopuolelta. - Se ei näytä tuolta.
Ehkä vanhempasi remontoivat.
Sisällä on juhlat.
- Tuo ei ole kotini. - Olin pari kilometriä hakoteillä.
- Widgit? Mitä tuumit… - Niin?
Ja pari vuosisataa.
- Tämä on Yrjöjen aikakauden Englanti. - Ainakin maa on oikea.
Yrjöjen aikakausi?
Näytelmät kestävät tunteja, ja väkeä saapuu kaukaa.
- Tämä on ihmeellistä. - Minulla on nälkä.
- Minulla myös. - Nälättää.
Juhlissa on aina ruokaa.
Niin.
Ette voi tulla tänne noissa pukeissa.
Casanova.
Se on Casanova.
Señor Casanova.
Etsikää te takaovi, niin me varastamme vaatteita.
Olosi näyttää tukalalta. Anna kun minä…
- Koira juoksupyörässä. - En halua syödä koiraa.
- Enkä minä. - Ei koiraa syödä.
Se juoksee pyörässä, jotta ruoka kypsyy tasaisesti.
Unetat meitä, Kevin.
Voi pahus.
Tulkaa.
Hoidan meidät juhliin. Alto?
Kaikki hyvin? Ei hätää.
Tulehan. Olet vapaa.
Ei kukaan syö koiraa, Kevin. Tule nyt.
Kyllä.
Onko hyvä?
Minun väkeäni.
Hyvä tavaton. Näettekö saman kuin minä?
- 1700-luvun? - Peruukkeja?
- Tukahdutettuja tunteita? - Toisen näköisiä?
Ruokaa. Syyn tuloomme.
- Ruokaa. - Kaikkea sitä.
Mitä teet, poika?
Anteeksi. En aikonut.
Etkö aikonut syödä voileipääni?
Ovatko kaikki leivät sinun?
Nämä ovat ananasjuhlat, mutta se vain saa vieraat tulemaan.
Saavuttuaan he ällistyvät -
uutta keksintöäni tarjoilla lihaa leipäsiivujen välissä.
- Oletko Sandwichin jaarli? - Tunnet minut.
Keksintöni saa englanninkielisen nimensä minulta.
Syö vain, kun kerron kaiken.
Olen ratsastamassa.
Käteni eivät ole vapaana, sillä pitelen suitsia.
Kettu juoksee. Huhuu!
Ptruu, humma.
Vatsani kurnii. Mitä teen? Ei pelkoa.
Sandwich-voileivän ansiosta voin syödä ratsastaessani.
Nyt pelaan korttia.
Janoan pelata baccaratia, mutta kaipaan myös murkinaa.
Miksen pelaisi ruokapöydässä?
Isken korttini pöytään huudahtaen ja vien kelmin rahat.
Se selväst' osui, Valentine. Voitin vaimoni takaisin.
Onneksi mukanani on…
- Voileipä. - Aivan. Onko kysyttävää?
- Joidenkin mukaan voileivän keksi… - Kuka?
- Sinä. - Niin.
Yleensä täydellinen ateriani tekee suuremman vaikutuksen.
Minun pitää mennä.
Kohta on ananaksen aika.
Kuka se oli?
Sandwichin jaarli. Hän väittää keksineensä voileivän.
Ja minä keksin veden.
Niin.
Keksikö hän?
Näyttelemisen salaisuus on itsensä ilmaiseminen ilman sanoja.
Esimerkiksi Hamplettia voi esittää pelkillä kulmakarvoilla.
Se on todellista näyttelemistä.
Minä näytän.
"Ollako vai ei olla,
siinä pulma.
Jalompaa onko hengen kärsiä -
kaikk' inhan onnen -
iskut sekä nuolet -
vai käydä miekkaan -
tuskain merta vastaan,
lopettain kaikki?
Kuolla, nukkua. Nukkua!
Kenties uneksia.
Siinä se vastus."
Bravo!
Taitavaa kulmakarva-Shakespearea.
- Olet etevä näyttelijä. - Vihdoinkin joku sanoo niin.
Nimeni on Martha.
Olen impressaari Theatre Royal Drury Lanessa.
Siirrytään asiaan. Järjestän näytelmän.
Sinulle on rooli siinä. Vain sinä olet sopiva siihen.
- Mikä rooli? - Paras rooli.
Nähdään harjoituksissa huomenaamulla.
Siihen asti, muusani…
- Niin? - Adieu.
- Terveydeksi. - Näkemiin.
Näkemiin.
Pois tieltä.
- Hei vain. - Hei.
Outoa. Yleensä se toimii.
- Tervehtiminenkö? - Niin.
Olet kuitenkin tokeissa.
Kuka hän luulee olevansa?
Hän on Casanova.
Mistä hänet tunnetaan?
Hän vietteli tuhansia naisia.
Pyörtyi.
- Mistä muusta? - Siinä kaikki.
Miten hän sai kuuluisuutta viettelemiseen?
- Viettelemällä satoja. - Miten hän vietteli heidät?
En tiedä, mitä sanoisin.
Olen maailman suurin rakastaja.
Laaditko sijoitukset itse, vai tekikö joku muu sen?
En tunne vetoa naisiin, jotka haluavat minua.
Sinä kuitenkin saat minut tuntemaan jotain aivan uutta.
Tule, Bittelig. Haluan näyttää jotain.
Kiitos, Widgit.
Katsokaa. Tavallinen ja ihmeellinen kartta.
Nyt näette sen.
Nyt ette.
Widgit.
- Siinä se on. - Opeta tuo minulle.
Hymykö tuo on? Hymyiletkö, Kevin?
Olet vaikuttanut hieman surulliselta.
- Niin. - Miksi?
Vanhempani kuolivat.
Ai niin.
Paras väkeni ratkaisee asiaa.
Paras väkesikö?
- Niin, me. - Ai niin.
- Ota ananasta. - Kiitos.
Kevin. Olenko näyttänyt lempilusikkani?
Eikö viisi olisi parempi?
- Valmiina? - Siistiä.
- Hitsi. - Varastan nämä.
- Etsikää lusikoita. - Miksi?
Varastettavaksi.
- Tule. - Isoja.
- Isoja lusikoita? - Kiitos.
Varastakaa lusikoita.
Lusikoita. He voivat matkustaa kaikkialle ajassa ja paikassa,
ja he varastavat lusikoita.
Veitset ja haarukat ymmärtäisin. Ne ovat teräviä.
Niillä voi pistää.
Voivat lusikatkin olla pahoja.
Kun niitä pesee, vesi voi loiskua ympäriinsä.
Niin. Lusikat voivat olla pahoja.
Olen itse pelko. Älkää korjatko sanojani.
En korjannut. Minä vain…
Kaikki! Hys.
Ole hyvä, Derek.
Minä tässä. Sandwichin jaarli, voileivän keksijä.
On aika katsoa ananasta. Ei muuta.
Tulkaa.
Anteeksi.
- Miksi näitä kutsutaan ananasjuhliksi? - Täällä on oikea ananas.
Väärä suunta. Talo on iso.
Hirvittävää.
Iljettävä rikos.
Eikö ananasta saisi syödä?
Se on äärimmäisen harvinainen -
ja arvokas hedelmä, joka on täällä vain ihailtavana.
Ne ovat kalliita, mutta se on pelkkä sitkeä ananas.
Pelkkä ananas?
Säästimme koko ikämme sitä varten.
Ananas oli vuokralla.
Kuolen velkavankeudessa, ja koko maa haukkuu minua kehveliksi.
Ymmärränkö oikein?
Ovatko ananakset kalliita Yrjöjen aikaan?
- Kyllä, tomppeli. - Mutta me söimme sen.
- Selkeästi. - Voimme hankkia uuden.
Tekö muka?
Olet riepujen, jauhon ja kasvisten peitossa.
Olisiko sinulla varaa ananakseen?
Neil Grovesilla oli viisi ananasta trooppisilla syntymäpäiväkutsuilla.
Neil Groves…
Näitkö Neil Grovesin viisi ananasta?
Minua ei kutsuttu.
Ei. Eikä sinua kutsuttu tänne.
Ajatella, että minä, Sandwichin jaarli, olisin kutsunut tämän typerän lapsen -
nauttimaan suuresta keksinnöstäni eli voileivästä.
Jos todella keksit sen.
Anteeksi?
Joidenkin mielestä matkit Etelä-Euroopassa näkemäsi herkkuja.
Käärikää hihani.
Kiitos.
Olet loukannut kotiani kahdesti.
Kutsuit minua valehtelijaksi -
ja sen lisäksi söit ananakseni.
Haastan sinut kaksintaisteluun.
Hänhän on lapsi. Siitä tulisi kehno esitys.
Enkö saisi haastaa loukkaajaani kaksintaisteluun?
Loukkaat minua, ja haastan sinut kaksintaisteluun.
- Hetkinen. Hän voisi tehdä sen. - Senkin rakki.
Kohtaamme huomenna iltapäivällä.
- Paetaanko, Penelope? - Niin.
Pakene vain, pelkuri.
Et sanonut niin.
Kyllä sanoin.
Otan haasteen vastaan ja haastan sinut kaksintaisteluun.
Et voi haastaa minua, koska haastoin sinut.
- Taistelua taisteluista. - Niin.
- Nauran tietämättömyydellesi. - Naura sitten.
Kaksintaistelu huomenna keskipäivällä.
Penelope.
Et voi kaksintaistella.
Minun on pakko. Tämä on kunnia-asia.
Ei ole järkeä kuolla keksittyjen asioiden kuten kunnian ja pelkuruuden takia.
Jos kuolet kuten vanhempani, se on aivan liikaa.
Mitä itse tekisit, jos sinut haastettaisiin kaksintaisteluun?
Kertoisin aikuiselle.
Hienoa. Kerron aikuiselle.
- Widgit! Osallistun kaksintaisteluun. - Siistiä.
Penelope. Väkivalta ei ratkaise mitään.
Meidän pitäisi lähteä.
Emme voi lähteä. Minulla on keikka Theatre Royalissa huomenna iltapäivällä.
Täällä esitykset alkavat varhain ja kestävät tuntikausia.
Tulkaa katsomaan.
Uskotko todella, että tulisimme katsomaan pitkää näytelmää?
Kivaa. Loistavaa.
Tarvitsen hieman tukea, mutta teillä on kaksintaistelu.
Varaan teille paikat. Tulkaakin kanssa!
Hän tykkää puhua.
Penelope. Kukaan ei välitä, vaikka jänistäisit.
Luulin, että pakeneminen on meidän juttumme.
En ymmärrä, miksi olette huolissanne.
Minun pitää vain ampua hänet ensin.
Ei!
Täällä on himskatin kylmä.
Kevin!
Tämä on kauheaa.
Miten edistyt, Fianna?
En ole löytänyt heitä vielä, mutta olen käynyt useissa uusissa paikoissa.
Onpa kiva.
Saatko rosvot pian kiinni?
Luulen niin. Poikkesin hieman reitiltä…
Älä poikkea enää, ellet halua samaa kuin John.
Haluatko samaa kuin John?
En varmaankaan.
Et todellakaan halua samaa kuin John.
Tuo kartta.
Judy.
Minä tässä. Casanova.
- Sain hevosen pyörtymään. - Selvä.
Olet häikäisevä, ihmeellinen ja kiinnostava.
Etkä välitä minusta, mikä on puoleensavetävää.
Älkää viitsikö. Yritän nukkua.
Lepuutan reaktioita ja kerään voimia näyttelemiseen.
Kulmakarvat tarvitsevat kauneusunia.
Kiitos etukäteen. Puhukaa hiljaa.
Judy. Karkaa kanssani.
Pitää painua pehkuihin. Nukun olkipehkussa.
Voi Gavin.
- Täällä on poikkeus. - Olivatko he täällä?
Kyllä. Aikarosvot kävivät täällä, ja heillä on kartta.
Niin. Tietenkin. Miten he olisivat tulleet ilman karttaa?
Portit jäävät auki, ja kaikenlainen ajelehtii ajassa.
Se on erittäin vaarallista.
Jopa minä tiedän, ettei portteja saa jättää auki.
Kerrotaan heti Korkeimmalle olennolle.
Niin. Voimme kertoa.
Hän lähetti meidät tänne löytääkseen rosvot.
Noudatetaan käskyjä.
Voimme tehdä, kuten hän haluaa.
Tietenkin.
Mitä muuta tekisimme?
Puhu ensin eräiden henkilöiden kanssa.
- Kenen? - Kaltaisteni.
Sellaisten, jotka ovat väsyneet käskyttämiseen.
Mitä teemme, ellemme noudata käskyjä?
Näet vielä.
Widgit. Viime yönä, kun olin asettunut makuulle,
näin kuvia taivaasta ja taianomaisista asioista,
vaikka silmäni olivat kiinni.
Näit unta.
Näin sen, mutta en voinut koskea.
Se oli unta. Korkein olento ei sallinut niitä.
Voi että.
Näin tosin pahojakin asioita.
Sitä kutsutaan painajaiseksi.
Tarkoittikohan Jasper sitä?
Että painajaiseni tapahtuu, jos annamme kartan Korkeimmalle olennolle?
Hän tarkoitti varmaan jotain painajaista pahempaa,
mutta hän kuulosti pelokkaalta.
Voi, Widgit. En halua, että kukaan muu kuolee.
Ei Susanin jälkeen.
En minäkään. Kukaan ei kuole, Bittelig.
Entä Penelope?
- Penelope! Tule. - Voi ei.
Muusani. Minun muusani.
Sinulle on aivan erityinen rooli. Oletko valmis?
Synnyin tätä varten.
- Tai oikeastaan saavuin. - Siltä se joskus tuntuu.
Lue, opi ja elä tätä. Vuorosi on tunnin päästä.
Selvä.
Hei taas kaikille. Hys.
Minä, Sandwichin jaarli eli voileivän keksijä -
kohtaan loukkaajani.
Valitse aseesi.
- Valitkaa aseenne. - Voinko valita sanat?
Totta kai, mutta jaarli käyttää asetta.
Entä jos pakenen?
Voitte myös tehdä niin.
Viimeisintä pakoon lähtenyttä ammuttiin selkään.
- Selvä. - Ehkä ase sopisi?
Herra valitsi aseen.
- Erinomainen valinta. - Olen muuten nainen, joten…
- Ehdottomasti. - Tule, pelkuri.
Aloitetaan.
- Selvä. - Tunnetko säännöt?
- Kutakuinkin. - Kymmenen askelta, käännös ja laukaus.
- Aloitetaan. - Hyvä on.
- Kymmenen askelen jälkeenkö… - Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi,
kuusi, seitsemän, kahdeksan, yhdeksän, kymmenen.
Mitä… Yrititkö ampua minut?
Tämä on kaksintaistelu.
Yrititkö murhata minut?
Miksi ammuit taivasta?
Kukaan ei enää ammu tappaakseen.
Muuten kaikki sivistyneet kuolisivat.
- Ammumme harhaan. - Kukaan ei kertonut minulle.
Jo riittää lörpöttely. Olet konna.
On loukkaavaa, että yritit ampua minut,
ja haastan sinut toiseen kaksintaisteluun.
No niin.
Paikoillenne.
Viisi minuuttia.
Ihan tiedoksi…
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan, yhdeksän, kymmenen.
Seis!
Anteeksi, mutta meillä on jotain kesken.
Niin meilläkin.
Meillä on riita,
sillä saatoin nostaa kunnianhimoni ystäväni hengen yläpuolelle.
Olen pahoillani.
Yritätte selvittää, kuka on oikeassa, mutta väkivalta ei ole koskaan oikein.
Anteeksianto ja kompromissi ovat vaikeampia,
mutta niiden ansiosta menetämme vähemmän rakkaitamme.
Jos joku "voittaa" tänään, menetetään paljon enemmän.
Johtaja tai ainakin joku, joka kykenee johtamaan.
Voileivän keksijä!
Sielu kaikkoaa,
liekki sammuu, keho kuolee,
ystävä poistuu maailmasta.
- Niin. - Kiitos.
Vau. Tuo on…
Judy.
Unohdin paikkani ja joudun aloittamaan alusta. Kiitos vain.
Mitä?
Älä viitsi.
- Selvä. Käännytään… - Yksi, kaksi…
…kolme, neljä, viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan, yhdeksän…
- Fianna. - Nyt paetaan.
Näettekö? Pelkurit pakenevat…
Miten uskallat tunkeilla kaksintaistelussani?
- Haastan sinut kaksintaisteluun. - Mitä?
Eikö kenelläkään ole kunniaa? Tänne.
Kymmenen askelta, käännös…
Pelkurin teko, mutta ei väliä.
Luoti ei läpäissyt sydäntäni,
sillä minulla on rintataskussani -
voileipä.
Se ei pysäytä luotia.
Aivan. Totta.
Tein virheen.
- Rauhoita hänet. - Se oli aina vaikeaa.
Tosi pelottava!
Kadotimme hänet.
- Judy! Casanova tässä. - Mitä teet täällä?
En voi elää ilman sinua.
Kunpa näkisit itsesi kuten minä.
Olet ihastuttava.
- Jää luokseni. - Pitää mennä.
Pakenemme demonia!
Kaikki pakenevat demonejaan!
Odotan sinua ikuisesti.
Olet ainoani.
Kuka olet? Lumoavaa.
Useimmat naiset eivät kiinnosta minua, mutta sinussa on sitä jotakin.
Silmäsi hohkaavat.
Toimikaa nyt, tyhmät kivet.
- Kadotimme hänet. - Mitä? Hyvä.
- Missä se on? Pitäisi olla lähellä. - Widgit.
- Miten näytelmä meni, Alto? - En tehnyt sitä.
- Olet ollut muissa näytelmissä. - En ole näytellyt koskaan.
Löysin Hampletti-esitteen ja ajattelin, että näyttelen siinä vielä. Niin teen.
Ei se taida olla "Hampletti".
Siinä se on. Menkää, rosvot.
Penelope. Olen ylpeä siitä, että pakenet.
Osaan suojella itseäni, ja tämä on sitä.
Näyttää vääränlaiselta!
PERUSTUU OSITTAIN TERRY GILLIAMIN JA MICHAEL PALININ HAHMOIHIN
PERUSTUU ELOKUVAAN "TIME BANDITS"
Tekstitys: Petra Rock Shakespeare-suomennos: Paavo Cajander