ZLODEJI ČASU
Toto sú biedne časy, priatelia. Biedne časy.
Pravda.
Mrzí ma to. Dnes si dáme konáriky.
Vážne jedna z najhorších chvíľ v mojom živote.
Presne tak. Najhoršia v našich životoch.
Sedíme tu a jeme konáriky.
Ale potom mám pre vás dobrotu.
- Akú? - Vetvičky.
Vetvičky nie sú dobrota.
Po konárikoch áno.
Widgit, kedy sa odtiaľto dostaneme?
Nuž, ako vidíte, preklad teraz stojí,
čo znamená, že čoskoro by sa mali
pre nás otvoriť viaceré portály.
Jeden či viaceré by nás mali dopraviť
do tvojho času alebo bydliska či veľmi blízko.
Dobre. Ak má Widgit pravdu, tak dostaneme Kevina domov,
zachránime jeho rodičov a ukradneme jedlo.
Jedlo si môžete vziať.
Nuž, nie, chceme ho ukradnúť.
Dobre.
A potom budeme na úteku.
- Vždy na úteku. - To robíme.
Budete ďalej utekať pred Najvyššou bytosťou?
Navždy?
Nuž, už sme ho viackrát prekabátili.
- Dvakrát. - Dvakrát.
A budeme v tom pokračovať.
Nikdy nás nedobehne.
Ja som Najvyššia bytosť.
Krčte sa predo mnou!
Bojte sa ma!
- Mám plán! - Utiecť?
- Zase utekáme?
Neutekáme vždy, ale mali by sme rýchlo zacúvať.
Zradili ste ma.
Musíte vrátiť, čo je moje.
- Judy, ideme… - Bojte sa.
- Nie, Judy! - Bojte sa.
Čo to je?
- Bojte sa! - Zmení ťa na soľ, Judy!
- Držte sa ďalej. - Nemyslím, že to je…
Som Najvyššia bytosť.
Krčte sa predo mnou.
Som Najvyššia bytosť.
To je Najvyššia bytosť?
Nie, jeden z jeho podlízavých pomocníkov Casper.
- Jasper. - Hej… Jasné.
Nedajte mu mapu. Najvyššia bytosť nesmie získať mapu.
Judy, je to reverzná psychológia? Čo sa deje?
Úprimne neviem.
Plánuje niečo naozaj, naozaj zlé.
- Čo to znamená? - Čo to znamená?
Nemôžem povedať. Je to zlé.
- Čo? - Čože?
Z mojich úst to nevyšlo. Nič som vám nepovedal.
- Čože? - Portál.
Nech nezíska mapu.
Vypadnite.
Berte mapu a choďte.
Nech nezíska mapu!
O čom Jasper hovoril?
Prepáč, mami.
Určite nám chcel poblázniť hlavy.
- Vyzerajú nahnevane. - Áno, boja sa ma.
Prečo by sa báli? Vždy len utekáš.
Neutekám vždy.
Možno ich bolia nohy od behania.
Neutekám vždy.
Neviem, odkiaľ mám túto povesť.
- Tvoj dom. - Nie. Videli ste môj dom.
Je v slepej uličke.
Neviem, ako vyzerá zvonku, nie?
Vyzerá úplne inak.
Možno ho rodičia prerobili.
Zjavne je tu večierok.
To nie je môj dom.
Áno. Pomýlil som sa o pár kilometrov.
- Widgit? Len som premýšľal… - Áno?
A o pár storočí.
Vyzerá to ako gregoriánske Anglicko.
Nuž, uznajte, že som trafil aspoň krajinu.
Gregoriánske Anglicko? Vážne?
Hry trvajú celé hodiny. Ľudia sa chodia pozerať zďaleka.
- Úžasné. Som doma. - Som hladný.
- Aj ja som. - Áno, som hladná.
Áno. Nuž, kde je večierok, tam je jedlo.
Áno.
Nemôžete sem prísť v takýchto šatách.
Casanova.
To je Casanova.
Señor Casanova.
Dobre, nájdite zadný vchod a ukradneme nejaké šaty.
Prepána. Zjavne vám je veľmi teplo… Ukážte.
To je kuchynský pes.
Nechcem jesť toho divného psa.
- Nebudem ho jesť. - Nie, neje sa.
Otáča koleso, aby sa jedlo rovnomerne upieklo.
Kevin, neuspávaj nás.
Dočerta.
Choďte. Choďte, choďte.
Zariadim, aby sme sa tam dostali. Alto?
Si v poriadku? To nič, to nič.
Poď, kamarát. Na slobodu.
Kevin, nikto nebude jesť toho divného psa.
Poď sem.
Áno.
Áno?
Moji ľudia.
Och, bože. Vidíte to, čo ja?
- 18. storočie? - Parochne?
- Potláčané emócie? - Nikoho ako ja?
Jedlo. Zabudli ste, prečo sme tu?
- Jedlo. - Pre lásku bo…
Čo robíš, chlapče?
Prepáčte. Nechcel som.
Nechcel si zjesť jeden z mojich sendvičov?
To sú všetko vaše sendviče?
Viem, že toto je ananásový večierok, ale to je len na nalákanie ľudí.
Keď sem prídu, budú žasnúť
nad mojím novým vynálezom, mäso medzi chlebom.
- Ste gróf zo Sandwichu? - Poznáš ma.
Áno, môj vynález pomenovaný podľa vynálezcu, mňa, grófa zo Sandwichu.
Daj si, kým ti o tom porozprávam.
Jazdím na koni.
Mám plné ruky, keďže držím opraty koňa.
Líška beží. Hľa, líška!
Ou, Hnedák.
Mám prázdne brucho. Čo mám robiť?
Netrápim sa.
Vďaka sendviču môžem jesť pri jazde na koni.
Teraz sedím za hráčskym stolom.
Zbiehajú sa mi slinky na bakarát, ale aj na jedlo.
Prečo sa neusadiť a nejesť pri stole?
Touto rukou tresnem po stole
a zvolám „Hurá!“, keď vezmem tomu úbožiakovi peniaze.
Pekný ťah, Valentine.
Vyhral som naspäť svoju ženu.
Našťastie som si zbalil…
- Sendvič. - Presne tak. Nejaké otázky?
Nuž, niektorí ľudia tvrdia, že sendvič vlastne vymyslel…
Kto?
- Vy. - Áno.
Zvyčajne sú ľudia ohúrenejší, že som vymyslel dokonale praktické jedlo.
Nuž, musím ísť.
Bude čas na ananás.
Kto to bol?
Gróf zo Sandwichu. Tvrdí, že „vynašiel“ sendvič.
Áno, a ja som vynašla vodu.
Áno.
Naozaj?
Tajomstvo herectva je v schopnosti vyjadriť sa bez slov.
Napríklad bardov „Hamflet“.
„Hamflet“ možno zahrať len obočím.
To je… To je skutočné herectvo.
Názorná ukážka.
„Byť či nebyť:
To je otázka.
Či je šľachetnejšie pre ducha
trpieť praky a šípy…
neslýchaného osudu,
či chopiť sa zbrane…
a vzoprieť sa moru súžení.
A odporom ich ukončiť?
Umrieť, spať… spať.
Azda snívať.
Áno, v tom je háčik.“
Bravó!
Dobrého Shakespeara zahraného obočím spoznám hneď.
Ste dobrý herec.
To si myslím. Konečne to povedal niekto iný.
Mala by som sa predstaviť. Som Martha.
Som impresário Kráľovského divadla Drury Lane.
Poviem to na rovinu: robím predstavenia.
Mám v ňom pre vás rolu. Nikto iný by ju tak nemohol zahrať.
Musíte to byť vy.
- Aká je to rola? - Tá najlepšia.
Uvidíme sa zajtra ráno na skúške.
Dovtedy, moja múza…
- Áno? - Adieu.
- Nazdravie. - Dovidenia.
Dovidenia.
Uhni mi z cesty.
Ahoj.
Zvláštne. Zvyčajne to funguje.
- Ahoj? - Áno.
No ty si stále pri vedomí.
Kto si myslí, že je?
Je Casanova.
A čím je známy?
Zviedol tisíce žien.
Odpadla.
- Čím ešte? - To je všetko.
A ako sa stal dosť známy, aby ich zviedol?
Tak že zviedol stovky žien.
Ale ako ich zviedol najprv?
Neviem, čo povedať, Bittelig.
Som najväčší zvodca na svete.
A to si sa zaňho vyhlásil sám,
alebo niekto iný?
Nepriťahujú ma ženy, ktoré ma chcú.
Ale pri tebe cítim niečo, čo som doteraz necítil.
Bittelig, poď. Chcem ti niečo ukázať.
Ďakujem, Widgit.
Hľaďte, normálna, neobyčajná mapa.
Teraz ju vidíte…
Teraz nie.
Widgit.
- Tam je. - Musíš ma naučiť, ako to robíš.
To je úsmev? Usmievaš sa, Kevin?
Všimla som si, že v poslednom čase si trochu smutný.
- Áno. - Prečo?
Moji rodičia sú mŕtvi.
Áno.
Nuž, poverila som tým najlepších ľudí.
Naozaj? Najlepších ľudí?
- Áno, nás. - Áno, áno.
- Tu máš, daj si ananás. Nech sa páči. - Ďakujem.
Kevin, videl si moju obľúbenú lyžicu?
Nechcel by si, aby ich bolo päť?
- Pripravený? - Super.
- Dopekla. - Tieto ukradnem.
- Nájdite ďalšie. - Ešte?
Na ukradnutie.
- Poď. - Ukradnite veľké.
- Veľké lyžice? - Áno.
Ďakujem.
Všetci ukradnite lyžice.
Lyžice. Majú kľúč k cestovaniu priestorom a časom
a oni ho využívajú na kradnutie lyžíc.
Nože a vidličky by som pochopil. Sú ostré.
Sú špicaté.
Viem. Aj lyžice môžu byť zlovestné.
Áno, keď ich umývate.
Keď tečie voda pod nesprávnym uhlom, strieka všade.
Áno, myslím, že lyžice môžu byť zlovestné.
Som stelesnenie zla. Nikdy ma neopravujte.
Neopravoval som vás.
Všetci tíško, pst.
Derek, prosím.
To som zase ja.
Gróf zo Sandwichu, vynálezca sendviča.
Je čas pozrieť sa… len sa pozrieť na ananás.
Za mnou.
Prepáčte.
- Prečo to volajú ananásový večierok? - Lebo tu majú pravý ananás.
Prepáčte, nesprávny smer. Mám veľký dom.
Hrôza. Hrôza.
Toto je ohavný zločin.
Nemali sme jesť ananás?
Je to mimoriadne vzácne
a hodnotné ovocie určené len na výstavu.
Viem, že sú drahé, ale je to len trochu tvrdý ananás.
Len ananás?
Dali sme zaň životné úspory.
Ten ananás máme požičaný.
Zomriem vo väzení, budú ma pichať ostrými palicami
a všetci ma budú nazývať falošníkom a ošmekárom.
Chcem v tom mať úplne jasno.
Takže ananásy sú v gregoriánskom období veľmi drahé?
- Áno, trúba. - No my sme ho zjedli.
- Zjavne. - Určite ho môžeme nahradiť.
Ty ho nahradíš?
Oblečený v handrách od múky a hliny.
Mám veriť, že si môžeš dovoliť ananás?
Nuž, Neil Groves mal päť ananásov
na narodeninovej oslave s tropickou tematikou.
Neil Groves, Neil Groves…
Videl si tých päť ananásov Neila Grovesa?
Nebol som pozvaný.
Nie. Ani sem si nebol pozvaný.
Sotva by som ja, gróf zo Sandwichu, pozval toto osprostené dieťa,
aby si vychutnalo môj úžasný výmysel, sendvič.
Ak je to váš výmysel.
Prosím?
Niektorí si myslia, že ten nápad
ste odpozorovali v Stredomorí pri pita chlebe a chuťovkách.
Vyhrňte mi niekto rukávy.
Ďakujem.
Dvakrát si urazil moju domácnosť.
Nazval si ma klamárom.
A čo je horšie, zjedol si môj ananás.
Takže ťa vyzývam na duel.
No tak, je to dieťa. Na to sa nikto nebude pozerať.
Bude hrozný.
Vravíte, že nemôžem vyzvať na duel niekoho, kto ma urazil?
To je urážka, takže vyzývam na duel vás.
Počkať. Možno mu to pôjde.
Vy lump.
Uvidíme sa zajtra popoludní na duelisku, pane.
- Útek, Penelope? - Áno.
Áno. Uteč, zbabelec.
Nenazvali ste ma tak.
Ale nazval.
Tak prijímam vašu výzvu a ja vás vyzývam na duel.
Už som vás vyzval. Nemôžete ma vyzvať tiež.
- Duelujú duely. - Áno.
- Vysmievam sa vašej neznalosti. - Tak sa smejte.
Duel, pane. Zajtra napoludnie.
Penelope…
nemôžeš bojovať v tom dueli.
Nie, musím bojovať v tom dueli. Je to vec cti.
Nemyslím, že vymyslené idey ako česť či zbabelosť stoja za život.
Moji rodičia sú mŕtvi a ak zomrieš aj ty,
to bude… To bude príliš.
Keby vyzvali na duel teba, čo by si urobil?
Povedal by som to učiteľovi alebo inému dospelému.
Výborne. Poviem to inému dospelému.
- Hej, Widgit. Budem bojovať v dueli. - Super.
Penelope, násilie nikdy nie je riešenie.
Mali by sme odísť.
Odísť? Ešte nemôžeme odísť. Mám rolu.
Zajtra popoludní v Kráľovskom divadle.
Tunajší ľudia divadlo zbožňujú.
Začína sa skoro a trvá celé hodiny a hodiny.
Musíte prísť.
Áno… Alto, pozval si nás na vážne dlhú hru
a očakávaš, že naozaj prídeme?
Pekné. Priam úžasné.
Raz potrebujem trochu podporiť. „Prepáč, máme duel.“
Rezervujem vám päť miest a očakávam, že tam budete!
Má rád prejavy, však?
Penelope, nikomu nevadí, ak vycúvaš.
Myslela som, že vždy utekáme. Ja že je to náš štýl.
Neviem, čoho sa všetci tak bojíte, jasné?
Musím ho len zastreliť skôr ako on mňa.
Nie!
Do pekla, mrzne.
Kevin!
Och, božemôj. Toto je hrôza.
Fianna, ako si pokročila?
Ešte som ich nedostala, ale pozitívom je,
že som navštívila veľa nových miest.
To sa máš.
Ale si bližšie k tým zlodejom, či nie?
Áno, viac-menej. Spravila som si menšiu obchádzku, takže…
Nuž, tak nerob ďalšie obchádzky,
ak nechceš skončiť ako John.
Chceš skončiť ako John?
Nie, zrejme nie.
Určite nechceš skončiť ako John.
Prines mi mapu.
Judy.
To som ja, Casanova.
- Práve zo mňa odpadol kôň. - Dobre.
A ty žiariš, si úžasná a veľmi zaujímavá.
A voči mne ľahostajná, čo je veľmi príťažlivé.
Prosím vás. Snažím sa spať.
Moje reakcie si musia oddýchnuť.
Obnoviť herecké schopnosti.
Toto obočie sa musí vyspať do krásy, áno?
Vopred ďakujem. Buďte potichu.
Judy, uteč so mnou.
Musím zaliezť. Doslova zaliezť pod seno, takže…
Och, Gavin.
- Je tu anomália. - Myslíte, že tu boli, madam?
Áno. Myslím, že Zlodeji času boli tu a majú mapu.
Áno, isteže majú mapu.
Ak by nemali mapu, ako by sa sem dostali?
Nechávajú otvorené portály. Veci putujú časom.
Je to nebezpečné. Veľmi nebezpečné.
Nechávať otvorené portály je hrozný nápad. To viem aj ja.
Musíme to ihneď nahlásiť Najvyššej bytosti.
Áno. Áno, to by sme mohli.
Poslal nás, aby sme mu nahlásili zistenia a mohol tak nájsť Zlodejov.
Musíme poslúchať rozkazy.
A ja hovorím, že by sme mohli spraviť, čo chce.
Isteže by sme mohli.
Nuž, čo iné by sme robili?
Najprv by ste sa mali s niekým porozprávať.
S kým?
S ľuďmi, ako som ja, viete?
S ľuďmi, ktorí už majú po krk toho, robiť, čo im povedia.
Ale ak neurobíme, čo nám hovoria, tak čo urobíme?
Uvidíte.
Widgit, včera večer, keď som si ľahol,
videl som obrazy oblohy a ľudí, čo robili čarovné veci,
ale mal som zatvorené oči.
Snívalo sa ti.
Videl som to, ale nemohol som sa toho dotknúť.
Ako vravím, bol to sen. Najvyššia bytosť nám ich nedovolila.
No teda.
Ale nebolo to len dobré. Videl som aj zlé veci.
Nuž, áno. To sa volá nočná mora, Bittelig.
Myslíš, že to o tom hovoril Jasper?
Že moja nočná mora je to, čo sa stane, keď Najvyššia dostane mapu?
Myslím, že myslel niečo oveľa horšie ako nočné mory,
ale Jasper znel vydesene.
Widgit, nechcem, aby zomrel niekto ďalší.
Nie po Susan.
Nie. Ani ja nechcem. Nikto neumrie, Bittelig.
Ale čo Penelope?
- Penelope! Poď. Poď. - Och, nie.
Moja múza. Moja múza.
Mám pre vás výnimočnú rolu. Pripravený?
Pre toto som sa narodil.
Vlastne, bol vyvrhnutý.
Máme taký pocit, však?
Prečítajte si to, naučte sa to, žite to. Idete o hodinu.
Dobre.
Všetkých zdravím. Tíško.
Lebo ja, gróf zo Sandwichu, vynálezca sendviča,
budem čeliť človeku, ktorý ma urazil.
Vyberte si zbraň, pane.
Môžem si vybrať slová?
Samozrejme, pane, hoci gróf zo Sandwichu použije zbraň.
A a čo keby som ušla?
Samozrejme, môžete ujsť.
Myslím, že posledného, kto skúsil utiecť, strelili do chrbta, pane.
- Tak dobre. - Takže, čo tak zbraň?
Pán si vybral zbraň.
Výborný výber, pane.
Viete, som žena, takže by som ne…
Samozrejme, pane.
Poďte, vy zbabelec.
Začnime.
- Dobre. - Poznáte pravidlá duelu?
Približne.
Urobíme desať krokov, otočíme sa a vystrelíme.
- To je celé. Začnime. - Dobre.
A je to po desiatich krokoch, či na d…
Raz, dva, tri, štyri, päť,
šesť, sedem, osem, deväť, desať.
Čo… Vy ste ma naozaj chceli zastreliť?
Nuž, áno, lebo je to duel.
Chceli ste ma zabiť?
Prečo ste strieľali do neba?
V dueloch sa už nikto nezabíja.
Inak by už v slušnej spoločnosti nik nezostal.
Mierime vedľa.
No dobre. Nevedela som. Nikto mi to nepovedal.
Stačilo týchto nezmyslov, pane. Ste naničhodník.
Hlboko ma urazilo, že ste ma chceli zastreliť,
preto vás vyzývam na ďalší duel.
Dobre.
Na miesta, prosím.
Päť minút.
Aby bolo jasné…
Raz, dva, tri, štyri, päť, šesť, sedem, osem, deväť, desať.
Prestaňte!
Prepáčte, niečo tu máme rozrobené.
Aj my tu niečo máme.
Sme uprostred hádky,
lebo som si cenil svoju ctižiadostivosť viac ako život kamarátky.
A za to sa ospravedlňujem.
Snažíte sa rozhodnúť, kto je v práve, ale násilie nikdy nie je správne.
Ťažšia je cesta odpustenia a kompromisu,
ale napokon vás dovedie k tomu, že menej ľudí stratí milovaného blízkeho.
Ak dnes niekto „vyhrá“, strata bude oveľa väčšia.
Vodkyňa, teda osoba s vodcovskými schopnosťami.
Vynálezca sendviču!
Duša sa pominie,
uhasený plameň, každodenné strasti zmiznú,
niečí priateľ sa poberie z tohto sveta.
- Áno. Áno. - Ďakujem.
Fíha, to…
Judy.
Zabudol som, kde sme skončili.
Musíme začať rátať odznovu. Ďakujem.
Čože?
No tak.
- Dobre. Otočiť. A na… - Raz, dva…
Tri, štyri, päť, šesť, sedem, osem, deväť.
- Fianna. - Utekajte. Teraz utekáme.
Vidíte? Zbabelci, celá banda, utekajú z…
Ako sa opovažujete vstúpiť na moje duelisko?
- Vyzývam vás na duel. - Čože?
Duel… Nezostala na tomto svete žiadna česť? Sekundant.
Urobíme desať krokov, otočíme…
Zbabelý čin, ale na tom nezáleží.
Guľka neprenikla do srdca,
lebo v náprsnom vrecku mám schovaný…
sendvič.
To guľku nezastaví, pane.
Áno. Správne.
Moja chyba.
Nevieš ju upokojiť?
To bol vždy problém.
Je taká desivá.
Asi sme sa jej striasli.
- Judy, to som ja, Casanova. - Čo tu robíš?
Nemôžem bez teba žiť.
Kiežby si sa videla tak, ako ťa vidím ja.
Chcem ti len povedať, aká si úžasná.
- Prosím, zostaň so mnou. - Musím ísť.
Utekáme pred démonom!
Neutekáme všetci pred našimi démonmi?
Budem na teba čakať naveky.
Ty si moja jediná.
Kto si ty? Si taká podmanivá.
Väčšina žien ma nezaujíma, ale ty si výnimočná.
Tvoje oči žiaria.
No tak, vy blbé kamene.
- Ušli sme jej. - Čo? Dobre.
- Kde je? Mal by byť blízko. - Widgit.
Aká bola hra, Alto?
Nehral som.
Aspoň si hral v iných hrách.
Pravdou je, že som nikdy predtým nehral.
Len som si vybral pamflet, videl som „Hamfleta“
a vravím si: „Raz to urobím.“ A urobím. Raz.
Nemyslím, že sa to volá „Hamflet“.
Tam je. Je otvorený. Zlodeji, bežte dnu.
Penelope som hrdý, že utekáš.
Pud sebazáchovy mám najsilnejší. Zrejme je to tak. Dnu!
Niečo tu nesedí!
ČIASTOČNE INŠPIROVANÉ POSTAVAMI, KTORÉ VYTVORILI
PODĽA FILMU TIME BANDITS
Preklad titulkov: Monika Sitarčíková