Det är tuffa tider, mina vänner. Tuffa tider.
Just det.
Beklagar, hör ni. Vi äter pinnar ikväll.
Det här är absolut en av mitt livs lägsta punkter.
Verkligen. Den lägsta av våra punkter.
Sitta här och äta pinnar.
Men jag har nåt gott till dessert.
- Jaha? Vadå? - Kvistar.
Kvistar är inget gott.
Jo, efter att ha ätit pinnar.
Widgit, när kan vi komma härifrån?
Tja, som ni ser är överstycket i funktion,
så många portaler borde öppnas,
så vi kan passera igenom strax.
En eller flera av portalerna bör kunna ta oss
till din tid eller plats, eller väldigt nära.
Okej. Om Widgit har rätt tar vi Kevin hem,
räddar hans föräldrar och stjäl deras mat.
Men ni kan få mat ändå.
Jaha. Nej, vi vill stjäla den.
Okej.
Och sen är vi på rymmen.
- Alltid på rymmen. - Det är vår sysselsättning.
Ska ni bara fortsätta fly från Det högsta väsendet?
För alltid?
Tja, vi har överlistat honom fler än en gång.
- Två gånger. - Två gånger.
Och det ska vi fortsätta med.
Han får aldrig tag i oss.
Jag är Det högsta väsendet.
Huka er inför mig!
Frukta mig!
- Jag har en plan! - Springa?
- Mer springande?
Vi springer inte alltid, men vi bör snabbt backa undan.
Ni har svikit mig.
Ni måste återlämna det som är mitt.
- Judy, vi backar undan… - Och nu, var rädda.
- Nej, Judy! - Var rädda!
Vad händer?
- Frukta mig! - Du blir förvandlad till salt, Judy!
- Håll dig undan från mig! - Det här är nog inte…
Jag är Det högsta väsendet.
Huka er inför mig.
Jag är Det högsta väsendet.
Är det där Det högsta väsendet?
Nej, en av hans små fjäskande medhjälpare, Casper.
- Jasper. - Okej, då.
Ge honom inte kartan. Det högsta väsendet får inte ha kartan.
Judy, är det här omvänd psykologi?
Vad händer?
Jag vet inte riktigt.
Han planerar nåt riktigt, riktigt dåligt.
- Vad betyder det? - Vad betyder det?
Jag får inget säga. Det är illa…
- Va? - Vadå?
Det där kom inte från min mun. Jag har inte talat om nåt.
- Vadå? - Portalen.
Låt honom inte få tag på kartan.
Stick härifrån.
Ta kartan och stick.
Låt honom inte få kartan!
Vad snackade den där Jasper om?
Förlåt, mamma.
Det var säkert nåt psykologiskt trick.
- De verkade vara arga för nånting. - Ja, de är rädda för mig.
Varför då? Du springer ju jämt undan.
Det gör jag inte alls.
De kanske fick benvärk av springandet.
Jag springer inte jämt undan.
Jag vet inte varifrån den uppfattningen kommer.
- Där är ditt hus. - Nej. Du har sett mitt hus.
Det ligger vid en bakgata.
Jag kan väl inte veta hur det ser ut på utsidan?
Detta liknar inte alls mitt hem.
Dina föräldrar kanske har renoverat?
De verkar ha en liten fest där inne.
Det är inte mitt hem.
Nej, just det. Jag kom några kilometer fel.
- Widgit? Jag undrade just… - Ja?
Och några århundraden fel.
Vi verkar vara i det georgianska England.
Nåja, erkänn åtminstone att jag fick rätt land.
Det georgianska England? Verkligen?
Pjäserna pågår i timtal.
Publik kommer från vida kring.
- Fantastiskt. Jag är hemma. - Jag är hungrig.
- Jag också. - Ja, jag med.
Jaha, där man håller fest finns mat.
Ja.
Ni kan inte komma in klädda så där.
Casanova.
Det är Casanova.
Señor Casanova.
Okej, hitta en bakingång, så stjäl vi kläder vi kan bära.
Oj. Du verkar väldigt varmt klädd. Jag ska bara…
Det är en spettvändarhund.
Jaha, jag vill inte äta den hunden.
- Jag äter ingen hund på spett. - Man äter den inte.
Den springer i ekorrhjulet så att grillspettet roterar.
Inga tråkiga utläggningar.
Tusan också.
Fort, fort.
Jag ska se till att vi kommer in på festen. Alto?
Hur är det? Var inte rädd.
Kom, kompis. Var fri.
Kevin, ingen vill äta den där konstiga hunden.
Kom hit.
Ja.
Ja?
Mitt slags folk.
Kära nån. Ser ni vad jag ser?
- 1700-talet? - Peruker?
- Förträngda känslor? - Ingen som liknar mig?
Mat. Ni minns väl varför vi är här?
- Mat. - Men för i hela…
Vad gör du, pojke?
Förlåt. Jag tänkte inte äta den.
Du tänkte inte äta en av mina sandwichar?
Är alla de här sandwicharna era?
Det är visserligen en ananasfest,
men det är bara för att få folk att komma.
Väl här blir de förbluffade över
min spritt nya uppfinning med kött mellan bröd.
- Är ni greven av Sandwich? - Du känner till mig?
Ja, min uppfinning, uppkallad efter uppfinnaren, jag, greven av Sandwich.
Ta för dig, medan jag berättar.
Jag rider.
Jag har händerna fulla, för hästen har tyglar.
Räven springer. Räv i sikte!
Ptro, Beauty.
Magen är tom. Vad ska jag göra?
Ingen fara.
Tack vare "sandwichen" kan jag rida och äta samtidigt.
Nu är jag vid spelbordet.
Jag är sugen på chemin de fer, men även sugen på mat.
Varför inte äta vid bordet?
Med den här handen slår jag korten i bordet
och utropar "huzzah" medan jag tar den stackarns pengar.
Där fick han.
Jag har vunnit tillbaka min fru.
Lyckligtvis har jag med mig en…
- En sandwich. - Exakt. Några frågor så långt?
Tja, en del påstår att sandwichen egentligen uppfanns av…
Av vem?
- Av er. - Ja.
Folk brukar vara mer imponerade av att jag uppfann den perfekta lätta måltiden.
Nåja, måste gå.
Det är snart ananasdags.
Vem var det?
Greven av Sandwich. Han säger sig ha "uppfunnit" sandwichen.
Ja, och jag uppfann vatten.
Ja.
Gjorde hon det?
Skådespeleriets hemlighet är förmågan att kunna uttrycka sig utan ord.
Ta till exempel Bardens"Ham-phlet".
Man kan uttrycka "Ham-phlet" endast med ögonbrynen.
Där kan man tala om riktigt skådespeleri.
En demonstration.
"Att vara eller inte vara:
Det är frågan.
Månn' ädlare att lida
och fördraga ett bittert ödes…
…styng och pilar,
eller att ta till vapen…
…mot ett hav av kval.
Och göra slut på dem med ens?
Att dö, att sova. Att sova.
Kanske också drömma?
Se, däri ligger knuten."
Bravo!
Jag känner igen bra ögonbryns-Shakespeare när jag ser det.
Du är en bra skådespelare.
Jag instämmer. Äntligen säger nån annan det.
Jag ska presentera mig. Martha.
Jag är impressario vid Theatre Royal Drury Lane.
Jag ska gå rakt på sak: Jag ska sätta upp en pjäs.
Där finns en roll för dig. Ingen annan kan göra den rättvisa.
Det måste vara du.
- Vilken är rollen? - Den bästa.
Vi ses vid repetitionen imorgon bitti.
Till dess, min musa…
- Ja? - …adjö.
- Signe dig. - Adjö.
Adjö.
Ur vägen.
Hallå.
Märkligt. Det brukar räcka.
- Att säga "hallå"? - Ja.
Men du är ännu vid medvetande.
Vem tror han att han är?
Han är Casanova.
Vad är han berömd för?
Att förföra tusentals kvinnor.
Hon svimmade.
- Nåt mer? - Bara det.
Hur blev han berömd nog att kunna förföra dem?
Genom att förföra hundratals.
Men hur blev de förförda från början?
Jag vet inte vad jag ska säga, Bittelig.
Jag är världens störste älskare.
Är det typ en lista som du har skapat själv
eller skapade nån annan den?
Jag dras inte till kvinnor som vill ha mig.
Men du får mig att känna nånting jag aldrig känt tidigare.
Bittelig, kom. Jag vill visa dig en sak.
Tack, Widgit.
Se här en normal, extraordinär karta.
Nu ser du den.
Men inte nu längre.
Widgit.
- Där är den. - Du måste lära mig det där tricket.
Är det ett leende? Ler du, Kevin?
Du har sett lite sorgsen ut på sistone.
- Ja. - Varför då?
Mina föräldrar är döda.
Visst, ja.
Nåja, mina bästa krafter jobbar på det.
Verkligen? Dina bästa krafter?
- Ja, vi. - Jaha.
- Här, ta lite ananas. Varsågod. - Tack.
Kevin, visade jag dig min favoritsked?
Önskar du inte att det fanns fem?
- Redo? - Coolt.
- Jösses. - Jag ska stjäla de här.
- Finn fler skedar. - Fler?
Att stjäla.
- Kom igen. - Stjäl stora.
- Stora skedar? - Ja.
Ta
Allihop, stjäl skedar.
Skedar. De har nyckeln till att resa genom tid och rum,
och de använder den till att stjäla skedar.
Knivar och gafflar kan jag förstå. De är vassa.
De är spetsiga.
Jag vet. Jag antar att skedar kan vara onda.
Ja, typ när man diskar dem.
Du vet, vattnet går åt fel vinkel och sprutar åt alla håll.
Ja, jag tror att skedar kan vara onda.
Jag är fruktan i kroppslig form. Rätta mig aldrig.
Jag rättade er inte.
Allihop, "hysch-hysch".
Derek, snälla du.
Jag igen.
Greven av Sandwich, sandwichens uppfinnare.
Det är dags att… titta på ananasen.
Följ mig.
Ursäkta.
- Varför kallas det ananasfest? - De har en äkta ananasfrukt här.
Ursäkta, fel håll. Mitt stora hus.
O fasa.
Detta är ett avskyvärt brott.
Fick vi inte äta upp ananasen?
Det där är en oerhört sällsynt
och dyrbar frukt, endast avsedd att visas upp.
De är visserligen dyra, men det är bara en lite träig ananas.
"Bara en ananas"?
Bara en ananas?
Alla våra besparingar gick åt för den där.
Vi hyrde denna ananas.
Jag lär dö i gäldhus och bli petad på med vassa pinnar
och kallad kälkborgare och patrask av alla och envar.
Jag vill bara ha det absolut klart för mig.
Ananas är alltså väldigt dyra i georgianska eran?
- Ja, ditt dumhuvud. - Fast vi åt upp den.
- Tydligen. - Vi kan säkert ersätta den.
Ni, ersätta den?
Ni är klädda i trasor och täckta med mjöl och grönsaker.
Försöker ni inbilla mig att ni har råd med en ananas?
Neil Groves hade visst fem ananas
vid sin födelsedagsfest med tropiktema.
Neil Groves, Neil Groves…
Såg du Neil Groves fem påstådda ananas?
Jag var inte bjuden.
Nej. Och inte hit heller.
Tänk att jag, greven av Sandwich, erbjöd detta förvirrade barn
att smaka min fantastiska uppfinning, sandwichen.
Om det nu är er uppfinning.
Ursäkta?
En del tror att ni kopierade idén
efter att ha sett pitabröd och kanapéer vid Medelhavet.
Rulla upp mina skjortärmar, nån.
Tack.
Två gånger har du förolämpat mitt hushåll.
Du har kallat mig lögnare.
Och vad värre är, du har ätit upp min ananas.
Jag utmanar dig härmed på duell.
Lägg av, han är bara ett barn. Ingen vill se det där.
Han är usel på det.
Menar du att jag inte får utmana den som förolämpat mig på duell?
Det är en förolämpning, så jag utmanar dig på duell.
Vänta lite. Han kanske kan göra det.
Din usling.
Vi ses på valplatsen imorgon eftermiddag.
- Springa nu, Penelope? - Ja.
Ja. Spring, din fegling.
Säg inte att du kallade mig feg.
Det gjorde jag.
Då accepterar jag utmaningen och utmanar dig på duell.
Jag har redan utmanat dig. Du kan inte utmana mig.
- De duellerar om dueller. - Ja.
- Jag hånskrattar åt din okunnighet. - Okej, skratta då.
En duell, sir. Klockan tolv imorgon.
Penelope…
…du kan inte utkämpa duellen.
Jo, jag måste göra det. Det är en hederssak.
Jag tror inte att påhittade idéer som heder eller feghet är värda att dö för.
Och om du dör, och mina föräldrar är döda,
blir det bara för mycket för mig.
Men om du blev utmanad på duell, vad skulle du göra?
Tala om för en lärare eller en annan vuxen.
Okej, bra. Jag talar om för en annan vuxen.
- Du, Widgit. Jag ska utkämpa en duell. - Coolt.
Penelope, våld är aldrig svaret.
Vi borde sticka härifrån.
Sticka? Det går inte än. Jag har en spelning.
Den är på Theatre Royal imorgon eftermiddag.
Folk här älskar verkligen teater.
Den börjar tidigt och håller på i timtals.
Ni måste komma allihop.
Jaha, Alto, du inbjuder oss till en väldigt lång pjäs,
och förväntar dig att vi kommer?
Toppen. Helt fantastiskt.
Enda gången jag behöver lite stöd: "Beklagar, vi har en duell."
Jag reserverar fem platser och förväntar mig att alla kommer!
Han älskar verkligen att spela ut, va?
Penelope, ingen bryr sig ifall du fegar ur.
Vi sticker ju jämt. Det är vår grej, trodde jag.
Alltså, varför är alla så oroliga?
Jag behöver bara skjuta honom innan han skjuter mig.
Nej!
Jösses Amalia, vad kallt det är.
Kevin!
Jösses, vilket elände.
Fianna, några framsteg att rapportera?
Jag har inte fångat dem än, men det positiva är
att jag har besökt många nya platser.
Men så trevligt för dig.
Men du är väl i hälarna på banditerna?
Ja, i princip. Jag gjorde en liten avstickare, så…
Jag avråder från fler avstickare,
annars kan det gå för dig som det gick för John.
Vill du känna på det?
Nej, antagligen inte.
Du vill absolut inte känna på det.
Ta hit kartan.
Judy.
Det är jag, Casanova.
- Jag fick just en häst att svimma. - Jaha.
Du är lysande och underbar och så intressant.
Och likgiltig för mig, vilket är väldigt tilldragande.
Hör ni. Jag försöker faktiskt sova.
Jag måste vila mina reaktioner.
Ladda min skådespelarförmåga.
Mina ögonbryn behöver sin skönhetssömn, okej?
Tack på förhand. Var lite tysta, båda två.
Judy, fly med mig.
Jag måste lägga mig i bingen. Jag sover bokstavligen i en binge, så…
Åh, Gavin.
- Här finns en anomali. - Tror du att de har varit här?
Ja. Jag tror att Time Bandits har varit här och att de har kartan.
Ja, självklart har de kartan.
Om de inte hade kartan kunde de väl inte ha kommit hit?
De lämnar portaler öppna efter sig. Saker driver runt i tiden.
Det är farligt. Väldigt farligt.
Att lämna portaler öppna är vansinne. Det vet även jag.
Vi måste rapportera till Det högsta väsendet.
Ja. Det kan vi göra.
Vi har sänts av honom
för att rapportera våra fynd så att han kan spåra banditerna.
Vi måste lyda hans order.
Och jag menar att vi kan lyda hans order.
Absolut kan vi det.
Vad kan vi annars göra?
Det är några jag vill att du ska prata med först.
Vilka då?
Folk som jag, du vet.
Folk som tröttnat på att jämt göra precis vad vi blir tillsagda.
Men om vi inte gör som vi blir tillsagda, vad gör vi då?
Du får se.
Widgit, igår kväll när jag hade lagt mig
såg jag bilder av himlen och folk som gjorde magiska saker,
fast mina ögon var slutna.
Du drömde.
Jag kunde se det men inte vidröra det.
Ja. Det var en dröm, som sagt.
Det högsta väsendet förbjöd sånt.
Jaha, oj.
Men det var inte enbart bra. Jag såg dåliga saker också.
Ja, det kallas mardröm, Bittelig.
Tror du att det var det Jasper menade?
Att min mardröm slår in om vi ger Det högsta väsendet kartan?
Jag tror han menade nåt mycket värre än en mardröm,
men Jasper lät faktiskt rädd.
Widgit, jag vill inte att fler ska dö.
Inte efter Susan.
Nej. Inte jag heller. Ingen ska dö, Bittelig.
Penelope, då?
- Penelope! Kom igen. - Åh, nej.
Min musa.
Jag har en väldigt speciell roll åt dig. Klarar du av den?
Jag är född för det här.
Inte direkt, snarare avynglad.
Så känns det för oss, eller hur?
Läs rollen, lär dig den, lev den. Du har entré om en timme.
Nåväl.
Hej igen, allihop. "Hyssja."
Det är jag, greven av Sandwich, sandwichens uppfinnare,
som ska möta den som kränkt mig.
Välj vapen, sir.
Kan jag välja ord?
Absolut, men greven av Sandwich kommer att använda pistol.
Och om jag skulle springa iväg?
Visst kan ni det.
Men den sista som gjorde det blev visst skjuten i ryggen.
- Okej. - Så kanske pistol?
Sir har valt pistol.
Ett underbart val, sir.
Jag är ju kvinna, så jag borde inte…
Absolut, sir.
Kom an, fegling.
Nu sätter vi igång.
- Okej. - Kan ni reglerna för dueller?
Vagt.
Vi går tio steg, vänder om och skjuter.
- Det är allt. Börja. - Okej.
Är det efter tio steg, eller vid t…
Ett, två, tre, fyra, fem,
sex, sju, åtta, nio, tio.
Vad i… Försökte ni skjuta mig?
Ja, det är ju en duell.
Tänkte ni mörda mig?
Varför sköt ni upp i luften?
Ingen skjuter för att döda i dueller numera.
Då skulle det inte finnas några adelsmän kvar.
Man siktar för att missa.
Jaha. Det visste jag inte. Ingen talade om det.
Nog med detta nonsens, sir. Ni är en usling.
Jag är så förolämpad över att ni försökte skjuta mig,
att jag härmed utmanar er på en ny duell.
Nåväl.
Var redo, snälla ni.
Fem minuter.
Bara så att jag förstår…
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
Stopp!
Ursäkta, vi är lite upptagna här.
Det är vi också.
Vi är mitt i ett gräl,
för jag kan ha värderat mina ambitioner högre än min väns liv.
Och jag ber om ursäkt för det.
Ni försöker avgöra vem som har rätt, men våld är aldrig det rätta.
Förlåtelse och kompromiss är en svårare väg att ta,
men den leder ändå till att färre människor mister sina nära och kära.
Om nån "vinner" här i dag, går mycket mer förlorat.
En ledare, eller åtminstone nån med ledarskapsförmåga.
Sandwichens uppfinnare!
En ande går förlorad,
en låga släcks, en världslig lekamen begravs,
någons vän finns inte längre här i världen.
- Ja. Ja. - Tack.
Oj, så…
Judy.
Du fick mig att glömma var vi var.
Vi får börja räkningen igen. Tack så mycket.
Va?
Kom igen, då.
- Okej. Vänd om. Ska jag… - Ett, två…
…tre, fyra fem, sex, sju, åtta, nio.
- Fianna. - Spring. Nu springer vi.
Där ser ni. Feglingar allihop, som flyr från…
Hur vågar ni göra intrång på min duellplats?
- Jag utmanar er på duell. - Va?
En duell… Finns det ingen heder kvar i världen? Sekundant.
Nu tar vi tio steg, vänder…
Ett fegt dåd, men strunt i det.
Kulan nådde inte mitt hjärta,
för i bröstfickan har jag dolt…
…en sandwich.
Hur kan den stoppa en kula, sir?
Visst ja. Helt rätt.
Fel av mig.
Kan du inte lugna ner henne?
Det har alltid varit svårt.
Hon är så läskig.
Vi har nog kommit undan.
- Judy, det är jag, Casanova. - Vad gör du här?
Jag kan inte leva utan dig.
Jag önskar att du kunde se dig själv som jag ser dig.
Jag vill att du ska veta hur ljuvlig du är.
- Snälla, stanna här hos mig. - Måste gå.
Vi flyr från en demon!
Vi flyr väl alla från våra demoner?
Jag ska vänta på dig för alltid.
Du är den enda för mig.
Vem är du? Så fängslande.
Jag bryr mig inte om de flesta kvinnor, men du är nåt speciellt.
Vilken glöd i ögonen.
Kom igen, dumma stenar.
- Vi har kommit undan. - Va? Bra.
- Var är det? Det ska vara i närheten. - Widgit.
Alto, hur var pjäsen?
Jag var inte med.
Du har ändå spelat i andra.
Sanningen är att jag aldrig har skådespelat förut.
Jag tog en pamflett, såg "Ham-phlet" och tänkte:
"Jag ska spela den en dag." Och det ska jag. En dag.
Pjäsen heter nog inte "Ham-phlet".
Där är den. Öppen. In med er, banditer.
Penelope, jag är stolt över dig för att du flydde.
Självbevarelse är min bästa gren. Så är det. In med dig!
Det här verkar fel!
DELVIS BASERAD PÅ KARAKTÄRER SKAPADE AV
TERRY GILLIAM OCH MICHAEL PALIN
BASERAD PÅ FILMEN TIME BANDITS
Undertexter: Bengt-Ove Andersson