О, не!
Кевин, пази се!
Какво стана?
Беше тъмница, нямаше въздух.
- Сякаш бях в кошмар. - Страховито преживяване.
Уиджит, бившата ти ли го направи?
Не, Фиана не може да създаде празнота. Не и буквално.
В отношенията - и още как!
- Как са всички? - Аз съм добре.
Къде е Джуди?
- Какво? - Къде е? Джуди!
Джуди!
- Джуди! - Къде е?
- Джуди! - Затворен е.
Видях я, но после изчезна. Пенелопи, какво да правя?
Добре, спокойно.
Или я е засмукало празното пространство, или е тук някъде.
Не мисля, че е тук.
Какво? Изгубих бандит, докато съм водач?
Да се върнем да я търсим?
Не знам какво е това място. На картата го няма.
Дори не съм чувал да се е случвало такова нещо.
Къде сме?
По мои изчисления - в центъра на Виена през 1897 г.
- Сгрешил си. - Не е Виена.
В пустинята сме.
Да, в пустинята сме и ако чакаме тук, ще умрем.
Но съм убедена, че Джуди ще ни намери.
Трябва да вървим.
Добре го каза.
- Кевин. - Да, идвам.
Пустинята! Непреклонна и жестока.
Нищо живо, докъдето поглед стига.
А онези хора там?
Те са изключение.
Да вървим.
СЕВЕРНА АФРИКА, 1324 Г.
Да, тук е като за мен. Усещам топлината.
Хайде, по-живичко. Тук е удивително, да вървим.
Джуди… Битълиг, разбери кои са тези хора, защо са тук и прочие.
Кои са тези хора, защо са тук и прочие.
Кои сте вие бе, хора? Защо сте тук и прочие?
Това е хаджът на манса Муса.
Яко. Какво е хадж и кой е Муса?
Идея си нямам.
За манса Муса пише в книгата ми.
Бил е крал на Мали в Средновековието.
"Малийската империя достига териториалния си апогей
при управлението на манса Муса през 14-и век.
Хаджът му към Мека е с 60 000 души,
заедно с харема му, и пренася неизмеримо количество злато.
Богатството му го прави най-богатия човек в историята."
Този момент чакахме.
Най-богатият човек среща най-големия крадец.
Тук ли е да ни даде съвети?
- Имах предвид себе си. - Да.
Ще извършим най-големия обир на всички времена.
И имам безупречен план. Добре, чуйте сега.
Докато Уиджит изчислява най-прекия път до най-близкия портал за бягство…
Битълиг ще дебне до палатката със златото, ще проучи и оцени рисковете.
Когато той даде сигнал, Алто, нашият факир на дегизировката…
- Се появява като камила. - Не.
Ще се поозоря, но ще я докарам на външен вид.
Не, Алто.
Ще си предрешен като пазачите на краля.
Ще се доближиш до стражаря и ще му кажеш, че го сменяш.
- И той си тръгва на камила, тоест на мен. - Не!
Като отстраним стражата,
приспиваме краля.
Тогава се намесва Кевин.
- Защото съм скучен. - Позна!
История.
Факти.
Стоунхендж.
Древен Египет.
И накрая аз задигам златото изпод носа на краля.
- Момент само. - Казвай.
Казахте, че ще ме заведете у дома.
А "случайно" се натъкнахме на най-богатия човек в историята.
- Прекрасна случайност е. - Случайност, да.
Много е съмнително.
Уиджит знае как да се ориентира по картата.
Как смееш да се съмняваш в мен! Намекваш, че…
Той каза, че знам.
- Свикнал съм да казват обратното. - Не си навигатор.
- Да, това е вярно. - Може и по-добре.
Няма как да спася родителите си.
Кевин, това ни е писано, да сме бандити, с това се занимаваме.
- Да си сверим часовниците. - Нямаме.
Да, уместна забележка. Не е зле да си гепим часовници.
Да откраднем златото.
Имал съм часовници за всички.
Да търся най-близкия портал. Ще се справя.
Намери най-близкия портал. Пряк път!
Ще ми разправят, че не съм добър навигатор!
Не ти ли е хубаво, ненагледна моя?
"Да тръгнем на хадж, Инари.
Ще е забавно, Инари.
Само аз и ти, Инари."
А помъкна 60 000 души и другите съпруги.
Прашна съм, искам да си взема вана.
Откъде ще намерим вана в пустинята?
- Любов моя, номер едно. - Номер 91.
За мен - номер едно.
Ти, грамадният.
Аз ли? Ама виждаш ли ме?
Много ясно! Рус бабаит в пустинята.
- Имам задача за теб. - Не мога, трябва да крада.
- Какво трябвало? - Нищо.
Ела.
Бързичко.
Привет.
Отменям те, добри ми приятелю.
Но тъкмо дойдох.
Не, висиш тук с часове, познайнико стар.
Остаряваме, нали? Изкуфяваме.
Явно - защото не те помня.
- Кой си ти? - Твой другар за вечни времена.
Идвам да поема твоята смяна. Виж униформата ми.
Не, сериозно. Кой си ти?
Аз ли?
Аз съм…
Камила.
Битълиг не подава сигнала.
Не виждам как ще успеете.
Така ли? Сега гледай как крада незабелязано.
Активирам Огнена стихия.
Невидимо кълбо.
Да, докопах… Вие не сте Алто.
Не сме.
Кофти.
Да. Уиджит? Къде е Уиджит?
Не съм бил добър навигатор! Ненадминат съм.
Фантастичен, най-добрият в цялата Вселена.
Къде съм?
Пенелопи!
Битълиг!
Алто! Кенин. Кърмит. Кевин.
Джуди!
Как изгубих 60 000 души?
Пясъкът ли е най-добрият материал за това, Фарба?
Да, не спирай да копаеш.
Манса Муса, намерихме тези особняци насред кервана ни.
Този имитирал камила.
Какво?
- А тази се опита да краде. - Бандити ли са?
Манса пита бандити ли са.
Как ще са бандити! Вижте ги само.
Можеше да сме, ако някои от нас следваха инструкциите.
Тя се опита да вземе торба с подпалки.
- Какво? - Моля?
Торба с камилски изпражнения.
Стига бе!
Значи не са бандити, а хора, на които им е студено нощем?
Кралят казва, че са клети хорица, закъсали за топлинка.
- "Бедни и премръзнали будали." - Не каза това.
Компенсирайте ги.
- Няма нужда. - Подарете им злато.
- Щом искате. - Елате за злато.
- Майко мила! - Боже! Благодаря.
Вижте.
Манса Муса наистина бил мъдър и щедър, както пише в книгите. Каква чест!
Не е за вярване, че срещнахме най-богатия човек.
Какво каза момчето?
Манса иска момчето да повтори дословно какво каза.
Нищо интересно, уверявам ви.
Не, нещо за най-богатия човек в света.
Според някои сте по-богат и от Джеф Безос от "Амазон".
По-богат от великия Безос от Амазония. Кой е този?
Манса е по-богат от великия Джеф Безос от Амазония.
И хабер си нямаме кой е.
Повтаряш думите му, но по-увлекателно?
Това е Бала Кояти, моят оратор.
Аз съм Бала Кояти.
Оратор, учител, съветник и, най-важното, историк.
Брей, и аз съм любител историк.
- Как се казваш и откъде си, момче? - Име и месторождение.
Кевин от Англия.
Англия? Там нямаше ли чума?
Как изобщо оцелявате? Чух, че дори не се къпете.
Манса е чувал, че в Англия е приятно.
Къпя се, мама ме кара. Караше ме.
Чух, че в Англия варите говеждото
и го ядете без подправки.
Вярно е.
Колко сте изостанали.
Много изостанали. Не се обиждай, обаче - уф!
- Манса каза "уф". - Уф.
Не се престаравай, Бала. Повтаряй ме само пред непознати, не пред приятели.
Ваш приятел ли съм?
Разбира се, Кевин.
Утре ще яздиш ли с мен до Кайро, за да се видим със султана?
Да!
Той каза "да", той каза "да".
- Той каза "да"! - Нямам търпение.
Преди да тръгнем, трябва да разкажеш на кервана ми още интересни истории.
- Да не съжалявате. - И ние сме сладкодумни.
- Не, вие мълчете. Дадохте ли им злато? - Да.
Махнете ги от тук, нали вече имат злато.
- Имаш интересно име. Я пак го произнеси. - Кевин.
- Кефайн.
Кев-ин.
Май разбрах.
Келвин.
Кев-ин.
Ще го улучим, не бой се.
Тази вечер ще чуете най-новите пикантни клюки от кервана.
Ибрахим, знаем какви ги вършиш.
Но първо, имаме специален гост чак от Бингли в Англия.
Не, чист е, уверявам ви. Къпе се като нас.
Това е Кевин!
- Първо аз ли? - Да, разбира се.
Никога не са ме избирали пръв за нищо.
Ще подхвана в рима, както е по традиция.
Супер!
Възхвалявайте го от ранни зори.
Манса е по-богат от цяла Дания дори!
На ви, викинги!
Но викат, че да си богат, е нездравословна благодат.
При толкова злато надлъж и нашир орди от Европа ще нахлуват безспир.
Какво рече?
- Чакайте малко. - Губя ги.
Той е по-богат от цяла Дания!
- Върти ги на малкия си пръст. - Браво на него.
- Какво има, Пенелопи? Взехме злато. - Но не го откраднахме, беше подарък.
И изгубих добрите си бандити.
Не съм печен крадец.
- Чантата ми ли свиваш? - Да.
- От тази страна е. - Ето, дори това не мога.
За нищо не ставам!
Джуди се изгуби.
Сюзан е мъртва.
Изгубих се, скоро може и да умра.
Пишман навигатор съм.
Звездите! Звездите и планетите са ключът.
В картата е само част от информацията. Времената са закодирани в небето.
Ето я Троя. Китай през 19-и век.
Ето го 20-и век. Ей там е осми век.
Порталите не са случайни.
Образуват се от уникалната вселенска симетрия.
Картата съдържа много повече информация. Безкрайна като самия Космос!
Звездите са свързани в множество съзвездия
и се виждат в различните времена.
Разгадах го!
Боже мили! Майчице мила!
Трябва ми молив, за да си запиша.
Дайте ми молив, трябва ми молив.
И така, прокудили ги от кралството,
а семейството на принца ги презряло.
Принцът пътувал дълго
и прекосил океани, за да е с принцесата си в нейната родина.
Какъв чуден разказ за хора от други места,
които са се намерили.
Прекрасна история, Кевин. Стискам палци на Меган и Хари.
Какво мислят другите съпруги на принца за Меган?
Хари има само една жена, а съпругата е имала двама съпрузи.
- Двама? - Леле. Ама че странно!
Кевин, ти си най-интересният човек, когото съм срещал.
- Наистина ли? - Да, истината ти казвам.
Много хора и някои мои близки ме смятат за скучен.
- Какво? - Какво?
- Никога. - Никога.
- Кевин, толкова си мъдър. - Кевин. Мъдър.
Къде е картата? Изгубих…
Все тая. Тук е.
Лошо, още съм тук!
Дявол го взел!
Какво трябваше да запомня?
Сети се де.
- Битълиг. - Да, Фарба?
- Може ли да те попитам нещо? - Каквото поискаш.
- Има един човек, когото много харесвам. - Така ли?
Пътуваме заедно, храним се заедно,
но не мога да събера смелост да й разкрия чувствата си.
Фарба, ето какво ще те посъветвам.
Имам един приятел, който има приятел,
но никога не му е разкривал чувствата си към него.
И сега този мой приятел май повече няма да види своя приятел.
Обещай ми нещо, Фарба - не повтаряй грешката на приятеля ми,
който не споделил на приятеля си какво чувства.
Трябва да й кажеш какво изпитваш към нея.
Ако ли не, ще съжаляваш до края на живота си, Фарба.
- Прав си, Битълиг. Реших го. - Така ли?
Ще кажа на кралица Инари, че я обичам.
За кралица Инари ли ставало дума?
- Да. - Жената на краля?
Фарба, не съм сигурен.
Но прав си, Битълиг.
Ако не й призная любовта си, ще съжалявам до края на живота си.
Да, но ако ти отсекат главата, животът ти скоро ще приключи.
Битълиг, какви ги надроби?
Добре дошъл в Кайро, Кевин.
Най-великият град на света.
Това е прочутият пазар Кан ел-Калили.
Манса рече да правим пазарлък.
- Горе, Кевин. - Манса каза нагоре.
Току-що гепих това.
Не съм, платих го. Искаш ли да крадем?
- Няма нужда. - Та ти обичаш.
Вече нищо не обичам.
А другите бандити? Не знаем къде е Битълиг.
Може би и той се е отчаял.
- Джуди е незнайно къде, Уиджит се изгуби. - Така е.
Не че Уиджит е по-важен от Джуди и Битълиг,
но той е с картата и не го ли намерим, оставаме тук.
- Ами туйто. - Туйто?
Бедняко, ето ти малко злато, за да не си беден.
Нека златото реши проблемите ти.
Сполай ви! Живи и здрави да сте!
Вижте тези обувки.
Манса Муса, Ваше Величество, кралю на Мали.
- Чест е да се запознаем. - Да, здрасти.
Манса казва, че за него е чест.
За султана ще е огромно удоволствие да ви приеме в крепостта.
Благодаря, но ще откажа.
Манса няма търпение да се запознае със султана.
Чувам го, да знаеш.
- Да вървим тогава. - Манса каза "да вървим тогава".
Чудесно.
Сторете път.
Ще взема този.
Този ми харесва.
Кралице Инари.
- Приготвих ви ваната, както пожелахте. - Колко мило! Къде е?
В пустинята. На половин ден пеша, но само два часа с камила.
Добре, благодаря, но ще се изкъпя тук, в Кайро.
- Защо? - Имат толкова много сапуни.
Както пожелаете. Има и нещо друго, което трябва да ви кажа.
Влюбен съм във вас.
Толкова си сладък. Нямаш никакви шансове, но много мило.
Погледни го откъм хубавата страна - поне не те обезглавиха.
Прав си. Добре че си ти да мислиш позитивно.
Твоят приятел дали ще разкрие чувствата си на приятеля си?
Не знам дали моят приятел някога ще види отново приятеля си.
Някой желае ли да си вземе вана, преди да се е изпарила?
Само на два часа с камила.
Два часа път заради вана са нищо.
Вода.
Искам вода.
Ама че мъничко миражченце!
Не се връзвам на този номер. Няма да пия от теб.
Стъпки.
- Хайде при султана. - Да, хайде.
Извинете! Велики манса! Може ли да ви отнема Кевин за мъничко?
Да, но да е за мъничко.
Манса рече, че може, но веднага го върни, затъжаваме се.
Предай му, че му благодаря.
Не работя за теб.
Кевин, имам много да ти разправям. Ето те и теб.
Какво има?
Пенелопи е изпаднала в отчаяние и съм безсилен.
Лошо.
По-зле дори от разговор с теб. Извинявай!
Много е грубо.
- Мислех, че ще се зарадва на златото. - Да, но не го е откраднала.
Идваш да злорадстваш заради провалената ми кариера ли?
Не, видях, че си умърлушена. Бандитите казаха, че тъгуваш.
Прави са.
И не можем да те върнем в дома ти - изгубихме картата и четирима души.
Трима.
Стига сте ми подхвърляли злато!
- Положението е зле. - Критично.
- Какво ще правим? - Ще помисля. Сега отивам при султана.
- Останахме само двамата. - При това най-тъпите.
Да, прав си.
Добре дошли.
Както повелява традицията,
манса Муса ще коленичи пред султана в знак на почит.
Нищо подобно.
В момента е възпрепятстван.
Нещо с коленете ли?
Аз съм манса Муса и коленете ми пращят от здраве.
Няма да коленича. Той да коленичи.
След вас.
Не аз, той трябва да коленичи. В моя дворец сме.
- Добре, ще му кажа. - Кажи му.
Готов ли е манса да коленичи пред султана?
После и султанът ще коленичи пред него.
Искаш манса да коленичи пред султана преди султана?
Ще коленичи пред султана.
Султанът ще коленичи пред манса след манса.
Манса ще коленичи пред султана, ала не и преди султана.
Не, чуй какво ти казвам.
- Не, ти чуй какво… - В двора ми сте.
Това са моите рубини.
Моите воини.
Е?
Да, виждам ги. Рубините ти са чудни.
Доста си събрал, а войниците ти изглеждат здравеняци.
Но няма да коленича пръв, защото съм манса.
Това означава крал, стоя по-високо от султан.
Няма да стане.
Извън кралствата си мансите не са толкова уважавани.
Не става така.
Така става.
Ще проверя правилата.
- Не може. - В ръцете ти няма нищо.
Да, защото и баба ми знае правилата.
Тук аз пиша правилата и ако нещо не се промени,
нещата ще загрубеят.
Той няма да коленичи!
Заплашвай колкото щеш, но няма да стане!
- Ще коленича. - Той ще го направи!
В чест на Всевишния
едновременно с теб.
Може ли така? Позволено ли му е?
Тук ви хвана натясно, съжалявам.
Добре.
Ще коленичим едновременно
в чест на Всевишния.
- Добре. - По едно и също време.
Едновременно значи по едно и също време.
- Без номера. - Без номера, нямам време. На три.
Едно.
Две.
Три.
И по-ниско.
- И аз мога. - Стой си там.
- Мога и по-ниско. - Не можеш по-ниско от мен.
По-ниско от това не може.
Султанът се поклони до земята в чест на Всевишния.
Да, злато за всички!
И рубини за някои от вас.
Беше страхотно, как го измислихте?
Винаги има общ език, Кевин.
Трябва само да си разумен и да го намериш.
За нищо не си струва да се лее кръв.
Да можеше да сте ми баща, а всичките ви 96 жени - мои майки.
Това ме прави по-богат, отколкото златото.
Манса Муса, моята приятелка Пенелопи е отчаяна от живота.
Лоша работа.
Тя мисли, че е родена за крадец.
Това е добре.
Тъжна и объркана е, винаги е искала да извърши обир като хората.
Ще се престорите ли, че е откраднала нещо от вас?
Така тя ще се почувства окрилена. Както сторихте с мен.
Там са, ей там.
- Жезълът на манса Муса е толкова красив. - Да, най-ценната му вещ.
Не би искал да му го откраднат.
Никой не може да го открадне. Само най-големият крадец във Вселената.
Интересно.
Паралел и най-дългият меридиан.
В общи линии те са…
Пенелопи! Завърнах се.
Най-сетне, кретен такъв!
Помислихме, че ще си останем в това време.
Осъзнах, че някои звезди са свързани чрез симетрия.
Разстоянията на планетите и…
Уиджит, радвам се, че се върна, но сме заети с нещо важно, съжалявам.
Уиджит, да знаеш само, че много те ценя.
Всъщност си най-добрият ми приятел и реших, че повече няма да те видя.
- Много си мил. - Заети сме.
Ще се вържат ли приятелите ти на този изтъркан номер
- да откраднат жезъла ми? - Да.
И ще си помислят, че са велики крадци?
- Да. - После ги обезглавяваме.
- Не. - Крадците ги обезглавяваме.
Има траен ефект и не повтарят.
Може ли да не ги обезглавявате?
Всичко за теб, Кевин.
Пешката взема коня.
- Добър ход, Кевин. - Татко ме научи.
Тоест компютърът. Татко само инсталира приложението.
Идват, момчета. Правете се на приятно разсеяни.
Тази игра е толкова увлекателна,
че някой като нищо ще ми открадне жезъла, без да забележа.
Дай да видя. Ето така ще играя.
Да помисля.
Мисля да играя ето така.
- Велики манса, тръгваме си. - Да.
Кевин, идваш ли?
Кевин, ще ни е мъчно за теб.
Ако искаш, остани с нас да ни разказваш от твоите истории.
Наистина ли? Ама че труден избор.
Кевин, ами онова нещо? Нали искаше да спасиш…
Да нямаш друга задача?
Бях тръгнал да спасявам родителите си.
Родителите ти?
Мислех, че си сирак от бедняшка Англия.
Нещо такова съм.
И родителите ти са в беда?
Да, но не знам дали ще мога да ги спася.
А вие тук ме цените.
Да, но щом искаш да им помогнеш, значи много ги цениш.
Кевин, трябва да вървиш.
Но при вас се чувствам толкова желан.
Може би призванието ми е да съм ви разказвач.
Кевин, наистина си разказвач. Но имаш цел - да спасиш родителите си.
Ще ми липсват разказите ти за историята.
- Кевин. - Манса казва...
Тръгваме, а не си го откраднала.
- Кевин, дръж това. - Благодаря.
- Леле, прекрасни са. - Благодаря.
- Може ли? - Моля те, не ми пипай фигурите.
- Побързайте! - Да вървим.
- Не пипай. Шансът ти изгоря. - Не, няма. Кевин, да вървим.
Хайде, Кевин.
- Защо не открадна жезъла? - Вече бях добре.
Защото знаеше, че ако искаш, можеш да го откраднеш?
Не, защото знаех, че е нагласено.
Какво? Не, няма такова нещо.
Не, бях щастлива, че мой приятел
е готов да направи това, за да ми вдигне самочувствието.
И се радвам, че дойде с нас, въпреки че искаше да останеш.
Щастлива съм и защото откраднахме рубините на султана,
докато той се наумува кой да коленичи.
Какво?
- Мога по-ниско. - И аз.
- Стой си там. - И аз мога по-ниско.
Султанът се поклони до земята в чест на...
- Как можа! - Искаше да ме разведриш. Е, успя.
Имам рубини. Нали, Битълиг?
- Не, Джуди вече не е тук. - Рубини, казах.
Говоря за рубините, които свихме от султана.
Тези, които пъхна в бездънната торба.
Защо мислиш, че са там?
Добре, в торбата ли са?
Бездънната торба е просто торба, на която дъното го няма.
Какво?
Все съм се чудел защо искаш да слагам всичко в бездънната торба.
- Трябва да се върнем. - Не може, нямаме време.
- Как така нямаме? - Ей така, никакво време.
Този портал е необичаен.
Защо?
Знам накъде води.
Точно там отиваме. Завихрен е.
Майчице мила! Хора, чуйте.
"Хаджът му до Мека е от 60 005 души."
- Да, вече го спомена, Кевин. - Скука!
Дано Джуди ни намери.
Не, броят на хората е различен. Нещо сме променили.
Има пет души повече. Това сме ние.
Можем да променяме случки от миналото.
Какво?
"Господи, моля те да проходя."
- Не мога. Как се очаква това от мен? - Не знам.
Прекаляват с молитвите си, не мислиш ли?
"Мили Боже, цяла година бях послушен. Може ли колело?" Не към мен.
- Прати това на Дядо Коледа. - Добре.
Трети комплект зъби. Трети? Какво, два не стигат ли?
Трети комплект. Тийнейджърски зъби ли искат?
Тийнейджърски зъби.
- Да. - Именно.
- Тийнейджърски зъби. - Пълен абсурд.
Знаеш ли, Джаспър?
Ако се молех, щях да помоля себе си: "Може ли да си върна картата? Амин".
Опитайте.
Добре.
Господи, може ли да си върна картата? Амин!
Чакай.
Чакай, стой.
- Не чух отговор. - Струваше си да опитате.
Поне знаем накъде са тръгнали с картата,
след като хванах един от тях.
ПО ГЕРОИТЕ НА ТЕРИ ГИЛИАМ И МАЙКЪЛ ПЕЙЛИН
ПО ЕДНОИМЕННИЯ ФИЛМ
Превод на субтитрите Катина Николова