ZLODĚJI ČASU
Portál tu není.
Buď je špatně mapa, nebo terén.
Nebo ty.
Jo, taky možný.
Já jsem se odtud mohla dostat domů?
Jo, pokud najdu ten portál.
Možná je něco napsaný tady dole.
Ne. To je... Ne.
Nic. Nemůžu ho nikde najít.
Tak budeme čekat, dokud bude třeba.
Lidi venku často umrznou.
- Tak dokud nám nebude zima. - Mně je.
Co až tam budeme?
Hlavní je, abyste nepotkali své já z minulosti.
Tím bychom se zrušili?
Implodovali bychom do sebe? Jakože naše atomy?
Ne, jen na sebe změníte názor.
Jo, já už se takhle viděl, bylo to dost divný.
Co asi znamenají tyhle symboly?
Třeba se to dozvím, když otevřu tohle.
- Portál nikde nevidím. - Tam je!
Tam.
Kolik máme času na záchranu našich?
- Drahý Kevine a Sauron. - Saffron.
Máme jenom 30 minut.
Třicet minut?
Jo, vrátíme se do večera, kdy jsme tě potkali.
Jen o trochu dřív.
Co? Ten večer, kdy se to stalo? Nemůžeme do jinýho času?
Ne! Ten večer tam byla Fianna i Nejvyšší bytost!
Ano, bude to riskantní.
- Počkej. - Stůj! Je to moc nebezpečný!
To není můj problém. Soráč!
Panebože, ona je teda...
- Jo, ale je to má sestra. - Jo.
- Kevine. - Není to bezpečný!
Ani nevíme, jestli minulost dokážeme změnit.
Já vím, že jo.
To není náš dům.
V lednici byly děcka.
V mé lednici si nemáte co hrát.
Dobře.
Kde jsme?
V černobílé době?
- Jsme na párty. - Co ty víš? Na žádné jsi nebyl.
- Na jedné jo. - Ne.
Byl, ve 20. letech.
- Nebyl. - Byl.
- Máme půl hodiny! - Tak se nehádej!
Jo!
Jsme v Bingley?
Jo, bohužel.
Kudy se jde na Chisley Close?
- To neznám. - Můžete to najít na telefonu?
Ne.
Potřebujeme nějakej orientační bod.
To jsme dělávali tam v tundře.
Kudy se jde do obchoďáku?
Tamtudy. Jdete nakupovat?
Zabráníme démonovi, aby naše přeměnil v uhlí.
To je temný.
- Je den. - Měl být večer.
Třeba máme víc času.
- Ne, poprvé jsme málem nepřežili. - Musíme, jsou to děti.
I já mám pochyby.
Nechci, aby mě zpopelnila má expřítelkyně.
Vlastně nikdo, ale ona už vůbec ne.
- Musíme to probrat. - Ano.
- Ne! Nediskutujte a běžte! - Panebože!
To jsme my v budoucnu? To jsem já.
Proč jsme tak zpocení?
- To je na dlouho. Nemáme čas. - Kde jsem já?
Ty děcka jsou v nebezpečí.
- K čertu. - Jo, k čertu.
Já se bojím.
Ne, jsi moc statečný. Hrozně nám pomůžeš!
- Vážně? - Jo! Kruci!
Proč tam nejsem?
- Umřel jsem? - Nevíme.
Jak jako nevíte?
Jak jsem otevřel portál, kterým s námi mluvíte?
Té mapě rozumíš víc, než si myslíš.
- Jo? - Ano! Čas se ohýbá!
Chápeš?
Ne, nechápu.
- Co s náma je? - Jak jako nevíte?
Ne, už se na nic neptejte. Musíte hned jít. Běžte!
- Hej, co to... Moment! - Tak jo. Klid.
- Co to bylo? - Proč jsem byla tak panovačná?
- Co se mi stane? - Co jsem to blekotal?
Asi se musíme vrátit stejnou cestou.
Je to tu depresivnější než dřív.
A všichni mají retro oblečení.
Třeba je to v módě.
- Ale v módě se teď moc nevyznám. - Jo, koukni se na sebe.
I hudba je retro.
To je jak mámin playlist k vínu.
Je rok 1996.
Ale ne. Minulost.
Naši neumřou za 30 minut,
ale skoro za 30 let.
- Mohl ten s tou mapou udělat chybu? - Takhle přesnej ještě nebyl.
Kevine... ten dům, kde byla ta halloweenská párty,
je na místě, kde pak bude stát ten náš.
Asi ho zbourají, než postaví náš.
Naše ulice ještě neexistuje.
Ještě tam nežijeme.
Ještě nežijeme vůbec.
Já myslela, že uvidím naše.
Fakt.
Já taky.
Chtěl jsem je zachránit.
To nevadí, zkusíme to znovu.
Vrátíme se v jinou dobu.
Můžeme je najít.
Co?
Můžeme za nima jít. Jsou naživu.
Ale ještě nás neměli, Saff. Neznají nás.
Ale my známe je.
Máma nebude vědět, kdo jsem, ale chci ji obejmout.
Co když něco pokazíme a zabráníme v tom, abychom se narodili?
Když tomu zabráníme, nenarodíme se, abychom tomu mohli zabránit.
Takže se narodit musíme.
Přemýšlej.
- Co? - Zataj, že jsi jejich syn z budoucnosti.
Protože by pak děcka nechtěli, kdyby viděli, jak jsem nudnej?
Co bys jim řekl?
„Jsem váš syn z budoucnosti. Zachráním vás před démonem, co z vás udělal brikety.
To v mém batohu jste vy.“
Já zajdu k tátovi, ty k babičce a dědovi.
Promysleme si, co řekneme.
Nepřemýšlej a dělej.
Pozdě. Z rodičů jsou duchové.
Nejsem panovačná, že ne?
Tady jsme špatně. Není tohle Pevnost temnoty?
Jsem tu. Přežil jsem.
Jsme tu správně.
Přežil jsem. Jsem tu, Penelope.
Jo, bezvadný.
Jak jsem myslel to „ohýbání času“? Kam ho mám ohnout?
Přemýšlej, my je jdeme zachránit.
S dovolením.
Před čím? Neříkalas to.
- Čím budu statečný? - Nevím. Neumím si to představit.
- Z cesty, prosím. - Fajn. Fianna!
Pardon.
- Já si vás spletl. - Se svojí ex.
Byl to divoký vztah.
Věřím.
Tak skvělý, můžeme...
Táta?
Foť, to ti vydrží dýl.
Táta.
Jsem Mikey.
Mikey a dál?
Mikey Haddock. Ty?
Jsem Kevin... Haddaway.
„Hádavej?“ Hádám, žes měl něco se svojí mámou.
Jasně.
To byl vtip.
Skvělej.
Táta říkal, ať si hraju venku. Přechytračil jsem ho.
Hraju venku.
Game Boy. Prodal jsem kvůli tomu kolo. Byl to průšvih.
Jsem rebel.
Zabili mě.
Nevadí, mám další život.
Jasně.
Zahraj si, je to paráda.
Ne.
Zmáčkni tohle.
Našel jsem ho. To mrně ze speciálního pokojíčku.
Je ve špatné době a nejsou s ním ti ostatní.
Má tu mapu.
Určitě to je mapa?
- Jo, tady je mapa. - Mapa.
Dá se dostat do jiné země.
Schovej to, než ji uvidí.
Pozdě. Už jsem ji viděl.
Probuďte Fiannu.
Fianno!
Fianno.
Jaks to myslel, že nevíš, jestli jsem naživu?
To ti říkal on, moje já z budoucnosti.
Jak mám vědět, co neví ani moje budoucí já?
Spadnu do meziprostoru?
Nevím!
- Nebo mě, pardon, chytí? - Nevím!
- Tak, pozor. Víte něco? Ne. - Ne. Nic.
Asi ne.
V budoucnu budu hrozně panovačná. Moje chování mě znepokojilo.
Mám k tomu snad sklony?
- Ne. - Ne.
Protože panovačná nejsem. Jo.
Tak, Alto, běž mezi lidi a zjisti, kdo z nich jsou Kevinovi rodiče.
Proč budu statečný já?
- Kvůli tomu... - Běž!
Jistě.
Byla to panovačnost? Ne, jen přísnost. V tom je rozdíl.
Svatební šaty po babičce. Nabarvila jsem je načerno. Hustý, co?
Jo, krutý.
Hustý.
Znáte ty, co tu bydlí?
No jasně, kámo.
Krutý.
Znáte mý kámoše Kevina a Savlon?
Bydlí tady.
Jsou to děcka.
Jste jejich rodiče?
No fuj.
- No fuj. - Ne, kámo.
Ne. Dobře.
No ale nějaký děcka si hrály v lednici.
- A kam šly? - Mlely cosi o nějaké misi.
Fakt?
Cosi o démonovi v obchoďáku.
Obchoďák. Hustý.
A konec výstupu.
Čau, zatančíme si?
Hezký.
Ahoj.
Dobrý den.
Co bys ráda, děvče?
Jsem člověk, co se zrovna přistěhoval do zdejší čtvrti.
A seznamuju se s lidma ve zdejší čtvrti.
Aha.
A teď jsem se seznámila s vámi a...
To je vaše dcera?
Jo, Lisa.
Je tak malinká.
Jo, je jí šest.
Kde máš mámu, děvče?
Ona umřela.
Aha. To mě mrzí.
- Musí ti chybět. - Chybí. A hodně.
I to, jak jsme se hádaly.
Kéž bych se jí mohla omluvit.
Každý své mámě říká něco, čeho pak lituje.
Ale to nevadí, protože až se staneš sama mámou,
budeš vědět, žes to taky říkala.
Chceš jít dál, děvče?
Na čaj? Nebo si umýt ten špinavý obličej?
Ty sis jí nevšiml?
- Otevřela dveře? - Ne. Odpálila je.
A oči jí zářily jak láva.
Fianna.
Měla pronikavý pohled.
Kevina a Salmon musíme najít dřív než ona.
Moment.
Vrátila ses.
Já to věděl.
Odpustím ti ty dveře, když si zatančíme.
Ráda vás poznávám.
To se mi nikdy nepoštěstilo.
Ne, vždyť ses sem teprve nastěhovala, že?
Už vypadáš mnohem přijatelněji.
Svůj odraz jsem neviděla roky.
Zestárla jsem.
Dobrý, a to jsem si čistila zuby klackama.
Nechcete si spolu chvíli hrát?
Musím si rychle zavolat.
- Jo? - Jasně. Dobře.
Ahoj, mami.
Budoucnost tvořená šílenstvím.
Zdá se, že je řízená naší láskou
ke zbytečnému překrucování našich nových technologií.
A teď už žádný zvuk nezní. Všichni žijem v podzemí.
Parádní song.
Mega. Říká se to i ve vaší době?
Jo. Zpívá se tam o šílené budoucnosti. Naprosto šílené.
Kolem roku 2020 budou lítající auta.
Nebudou.
Myšlenka létajících aut je stará skoro jako samotná auta.
Od konce 19. století.
Ty jo. Máš znalosti. To zírám.
- Jo? - Ztiš se, Mikey!
Bavíme se!
A teď už žádný zvuk nezní.
Kéž bych žádnej neslyšel. Vypnout!
Promiň, dědo.
Co to je za drzouna?
Ne, ty jsi skutečně...
- To je Kevin Haddaway. - Ten Game Boy je tvůj?
- Zabavuje se. - Tak ahoj, dědo.
Drzoune jeden! Máte kliku, že jste nedostali za uši!
Promiň... dědo.
Je mi 32, pořád jsem ve formě.
Ty jo. Máš znalosti a jsi rebel.
Jsi bezva, Kevine.
Tohle jsem od tebe chtěl slyšet už dávno.
Teda od kohokoliv, ale je bezva, že zrovna od tebe.
Jakej je tvůj táta, Kevstere?
No, je ke mně mnohem milejší, než byl jeho táta k němu.
A myslím, že by to chtěl slyšet.
Mám ho rád.
Promiň, že ti odsekávám.
Že neodpovídám, když se ptáš.
Že přes tvůj mobil nakupuju na netu.
Cože?
Že Kevinovi stříhám vlasy, když spí.
Že tě nerespektuju.
Hrajeme si na miminka a maminky.
Maminka jsem já.
Tolik obchodů. V kterým by mohli být?
Kevine!
- Kevine! - To není...
Ne.
Alto, běž mezi lidi. Zjisti, jestli je někdo viděl.
A dávej pozor na Fiannu.
- Já? - Jo.
Proč já, a ne...
Jeho jsme v budoucnosti neviděli. Tebe jo. Ty přežiješ.
A já ne?
- Vážně? - Možná ne.
To bude ten můj odvážný čin, jak jsem sobě říkal.
- Nevíte, kolik je? - Ale jo.
Jen se posmívali.
To je v pohodě.
Musíme najít Kevina a Kardamom dřív než Fianna.
Jo.
Fianna chce tu mapu.
Anebo chce mě.
Jsem hlupák. Mám oboje.
Penelope.
Nemůžu umřít teď.
Dobře.
Nic jsem nedokázal.
Jen jsem vytvářel keře a ukradl pár váz.
V životě jsem nedokázal vůbec nic důležitého.
Bitteligu, jsi tím úplně posedlej.
A třeba tě to rozptyluje tak, že tě to může ohrozit.
A nemůžu o tebe přijít.
Opravdu?
Ano.
Vidíš? Nejsem panovačná, ale citlivá a umím dobře radit.
Ano.
Běž najít ty děcka.
- Hned. Běž. - Jasně. Díky.
A opatruj se.
Chci se zeptat, neviděli jste tu dvě otrhané děti?
Otrhané děti?
- Tady? - Jo, tady.
Takových je tu vždy plno.
No jo. Rodiče zanedbávají výchovu.
Hrůza.
Michael Jordan.
Levačkou.
Dnešek je prima. Tahle chvíle.
Skvělá chvíle.
Jo, bomba chvíle.
Já ji sem zavedl.
Díky moc, ta... Mikey.
Byl to nejlepší den mýho života. Díky.
Klídek, kámo. Zase něco podnikneme.
Jo, ale buď se neuvidíme, nebo nebudeš dávat pozor.
Proč se neuvidíme?
- Budeš mít moc práce. - Moc práce?
Musím jít. Mám tě rád.
Kdo to sakra je?
- Démon. Běž domů. - Jo aha.
Jde po mně a mých kamarádech. Zapamatuj si ji.
Naval tu mapu!
K zemi!
- Co? - Zapamatuj si ji!
Měj strach! Pamatuj!
Tati!
A co May na to?
Řekla ano.
- Ne! - Ale ano. Opravdu.
V pořádku?
- Nějak jste pobledl. - Že?
- Co se děje? Co je? - Elsie, Side, musím jít.
Je tu.
Já myslela, že vás zajímají Winnieho hemeroidy.
Ale ne.
Teď umřu?
Nejspíš jo.
Že jsem cvičila graffiti na zdi koupelny a předsíně.
Že jsem Fitzroyové řekla tím slovem na K a tvrdila, že to mám od tebe, což je fakt.
- Zdravím. - Dobrý den.
Jsme ze sociálky. Volala jste kvůli dítěti v nouzi?
Ano, přišla sem špinavá a zmatená dívka.
Dobře, že jste zavolala. My to vyřešíme.
- Prý si čistí zuby klackama. - Co?
Děvče, někdo ti přišel pomoct.
Saff, co blbneš?
To je máma.
- Chci, ať jde s náma. - To nejde.
Musí tu být dál, jinak se nenarodíme.
Chci ji zachránit.
Ale ne.
Pusťte Lisu. A pojď s námi, děvče.
Jo, prý jsi přišla o maminku.
Přece nechceš, aby o ni přišla i Lisa, ne?
Můžu tě obejmout?
Mám tě hrozně ráda.
Fajn, tak už ji prosím pusť.
Saff, musíme jít. Mám tě rád, mami.
Těšilo mě. Uvidíme se, až budu mimino.
Potřebují pomoc.
- Vraťte se! - Babička je milá.
Práskla mě!
Démone!
- Saff! - Pamatuješ si mě?
Pojď do mě, drsňačko!
Saff! Ne!
Uteč!
Ty humusačko!
Widgite!
Fianno!
Máš něco, co chci.
Už jsem ti říkal, že mezi náma je konec.
Kdysi jsem byl jinej člověk.
Chci tu mapu.
Tu ma... Ne, tu ti nedám.
- Pomaleji. Začne nás píchat v boku. - Utíkej!
Moc se omlouvám, je to má chyba, že jsem do vás vrazil.
Co?
Kevine! Našli jsme tě! I tebe, Papriko.
- Saffron. - Jasně.
To bylo statečné.
Bylo to statečné, ale nebudu to rozmazávat.
Jsem statečný, ale nechci to rozmazávat.
Fianno!
Fianny? Tady jsou...
Musíme hned pryč!
To jsme se tu neměli schovávat.
- Jsme v pasti. - Co?
Zadní vchod!
Uteč! I ty a ty! Já se jí postavím!
- Ne! - Ne, Bitteligu! A nejsem panovačná.
Ale ne, Bitteligu!
Jo! Chci udělat něco důležitýho.
Třeba je to má šance! Tak pojďte!
Opatrně!
- Běžte! - Běžte.
- Kdo seš? - Kdo seš ty?
Tak se ukažte! Jo!
To je celý?
Utečte!
- Zvládne to? - Nedáme jim tu mapu?
- Ne! - Ne!
- Ryzí zlo mapu získat nesmí! - Ne.
Musíme jít.
Tak co, zachránili jste je? Vyšlo to? Kde jsou?
Naši byli teprve děti.
Zavedls nás do špatné doby, chytráku!
Musíme pryč, než nás Fianny doženou.
A co Bittelig?
Fianna!
Ne, pardon. Jen úzkostlivá mládež.
Musíme se varovat, ať děcka zachráníme před Fiannou.
A ty víš jak?
Řekl jsem sám sobě, že té mapě rozumím víc, než si myslím.
A je to tak?
Ne.
Ohýbání času.
Ohýbání času. Má to dvojí význam.
Čas se ohýbá do sebe a portály se otevírají těmito přehyby v mapě!
A když tyhle hodiny přetočím na dobu ledovou,
pak vyklopím ten přehyb v mapě,
čas se ohne.
Panebože!
Pamatujte, portál je otevřený jen chvíli, takže...
- Fajn. - Musíme to probrat.
Ne! Nediskutujte a běžte!
- Bože! - To jsme my v budoucnu?
- To jsem já. - Proč jsme tak zpocení?
To je na dlouho. Nemáme čas.
- Kde jsem já? - Ty děcka jsou v nebezpečí.
- K čertu. - Jo, k čertu.
Já se bojím.
Ne, jsi moc statečný.
Hrozně nám pomůžeš!
- Vážně? - Jo! Kruci!
Proč tam nejsem?
- Umřel jsem? - Nevíme.
Jak jako nevíte?
Jak jsem otevřel portál, kterým s námi mluvíte?
Té mapě rozumíš víc, než si myslíš.
- Jo? - Ano! Čas se ohýbá! Chápeš?
Ne, nechápu.
- Co s náma je? - Jak jako nevíte?
Už se na nic neptejte. Musíte hned jít. Běžte!
- Hej, co to... Moment! - Tak jo. Klid.
Proč to všichni dělají?
Vypadáš jako moje ex!
To máš kliku.
Ach jo, musel jsem sám sobě říct, že jsem statečný? Já vejtaha.
Zase jsem řekl to o tom ohýbání.
Byl to stejný rozhovor.
Ne, nebyla jsem tak panovačná.
Ahoj.
Žiješ!
- Jistě. - Já myslel, že ne.
- Byly tam dvě Fianny. - Jo, i já myslel, že nade mnou zvítězí.
A ta tvoje Fianna, tvá bývalá přítelkyně, skvěle bojuje.
Ale pak se mezi sebou začaly hádat.
Tak jsem se prostě vykradl pryč
- a šel do obchoďáku. - Moment, musíme jít.
A našel lék pro dvourožce.
A koupil jsem knihu o léčení zranění. Tohle je to nejdůležitější, co kdy udělám.
Když jsem byla tam kde ty v téhle době, tohle se nestalo.
- Proč? Něco se změnilo? - Jo.
Alto, jdeme!
Fianna!
Tak, napravíme ti tu nohu. Strana 30.
Zase se mi to nepovedlo.
Kevine, o tomhle vesmíru spoustu věcí nevíme.
Ani to, jestli můžeme tak velký události změnit.
Jako smrt. Snažili jsme se.
Zachránit Susan.
- Jo. - Co se jí stalo?
Spadla z útesu a rozdrtil ji obří balvan.
Nepochybně umřela.
Nejdřív útes, a balvan to stvrdil.
A zkoušeli jsme se dostat před moment, kdy se to stalo, ale vždy přijdeme pozdě.
Ale nevzdali jsme se.
Pořád to zkoušíte?
Ne, nakonec jsme to vzdali.
Občas je prostě nejlepší nadechnout se a jít dál.
Moment. Oni tu nejsou.
Co?
Hele, uhlí zmizelo.
Moment, my jsme...
Změnili historii?
Jde po mně!
Haló?
Haló, slyšíte mě?
Slyšíte mě?
Co to k čertu je?
Jo, to jsem já, Ryzí zlo.
Našel jsem vás, Zloděje času a jejich vůdce, kterému říkáte...
- Penelope. - ...Kevin.
Ale ne, my žádného vůdce nemáme.
Víte? My totiž...
Máte něco, co chci.
Máte univerzální, původní plán k celému časoprostoru.
- Ne, to teda... - Ne!
Nemyslím si.
- Nemáme. - Ne.
Říkáte tomu mapa.
- Jo aha. - Má ji Widgit.
- Hej. - My vám ji nedáme.
To říkáte teď, ale mám něco, co chcete.
Jsem připraven s vámi směňovat.
Já se ptala, jestli je tu Zoom, ale zapálil jste mi nohy.
To není Zoom, ale černá magie.
Nastavím mesh pro lepší signál.
To jsou naši?
- Zní to tak. Mami? Tati? - Máte pravdu.
Kevine! Saffron!
S kým to tam jste?
Mami.
S Kevinem a jeho divnýma kámošema.
- Aha. Hezký. - Hej, nejsem tvůj kámoš.
Mami a tati, my mysleli, že jste umřeli. Byli jste mrtví.
- Ne. - Nejsme.
Saffron, dokázali jsme to. Zachránili jsme je.
Ne, my jsme se zachránili sami, že, Liso?
Správně, Mikeu.
Tys brečel a trochu žadonil...
Byl jsem iniciativní.
O tom démonovi se mi zdálo už od dětství.
A jak víš, tak mám výcvik pro případ únosu,
protože když jsem byla malá, málem mě unesla divoška ze sirotčince.
Takže jsme byli připravení.
To je ona. Ten démon.
Prosím, neubližujte nám.
Uděláme cokoliv.
Uposlechneme každý váš příkaz.
Tak. Fajn rodinné shledání.
Jestli je chcete ještě někdy vidět živé,
doneste mapu do Pevnosti věčné temnoty.
Budu čekat.
Opatrujte se.
Ahoj.
Dokázali jsme to. Naši neumřeli.
Ne, je to horší.
Horší než smrt?
Jo, trochu jo.
Potom tu Pevnost temnoty musíme najít a naše zachránit.
Ale to je v éře legend.
Tam nesmíme.
- Proč? - Žije tam Ryzí zlo.
- No a? - Je to zlo.
Ryzí zlo.
- No a? - A vaši zas tak skvělí nejsou.
Jak to myslel, že jste mrtví?
- Netuším. - O ničem takovým nevím.
- Ne. - Ne.
Třeba při cestování časem něco změnili a upravili tím něco, co jste udělal.
Sklapni, Johne! To je nemožné!
Ale ne, vlastně to možné je.
Je to normálně proveditelné.
Tu sádru z nohy sundejte za šest týdnů,
a když bude mít dvourožec bolesti, dejte mu tři tyhlety.
Raz! Dva! Tři!
Sníst teď?
- Sníst teď? - Sníst?
Ne, to nejezte.
- Tři. - Tři sníst teď. Jo.
- Ne! To je pro dvourožce. - Pennepe.
No?
Teď chodím s Kagou.
- Jo. - Soráč.
Aha, dobře. To dává smysl. Výborně.
Žárlíš?
Ne.
Ale jo, žárlíš jak něco.
- Žárlí jak něco, no né? - Fakt ne.
Zneužíváš mě?
- Ne. - Jo. Seš zneužívač.
- No né? Seš podezřelej. - Ne!
- Nejsem! - Je to podezřelý.
- Už fičíš, Saff? - Jo.
Musím zase zachránit tu druhou rodinu.
Díky, že jste se o mě starali.
V poho, Saff.
Tak zatím.
Páčko!
Jo, páčko.
- Sbohem, sestro. - Sbohem, sestro.
- Čau. - Čau, Saff.
- Čau. - TTFN.
Sbohem, Hekale.
Sklapni, Kevine!
Tak, ty s tou mapu. Ukaž nám cestu do Pevnosti temnoty.
Je to nebezpečné. Tam nechcete.
- Chceme. - Promiň,
já to myslel tak, že tam nechci jít já.
- Jak se tam dostaneme, Widgite? - No, je to přímo tady.
Ale ne. Chybí to tam.
Co?
Jo, chybí to tam.
Éra legend je v utrženým rohu?
Tak ho musíme najít.
Najít roh?
Pojďte, zmrzlouši.
- Čau, Saff! - Páčko!
PŘEDLOHY POSTAV VYTVOŘILI
PODLE FILMU „TIME BANDITS"
Překlad titulků: Karel Himmer