Portaali pole.
Viga on kas kaardis või maastikus.
Või sinus.
Jajah, ka võimalik.
Väidad, et oleksin siit koju saanud?
Jah. No kui ma portaali üles leian.
Ehk on siin all midagi kirjas.
Ei. See... Ei.
Ei. Ma ei leia seda kusagilt.
Olgu. Ootame, kaua vaja.
Siin võib surnuks külmuda.
- Või kuni meil külm hakkab. - Mul juba on.
Mida me kohale jõudes teeme?
On väga oluline, et te ei kohtuks oma mineviku-minadega.
Kas me muudaksime ennast olematuks?
Kas me plahvatame? Nagu aatomid või mis iganes.
Ei, see ajab lihtsalt teie minapildi sassi.
Jah. Ma olen ennast näinud. Väga veider oli.
Huvitav, mida need sümbolid tähendavad.
Ehk peitub vastus selle lapaka taga.
- Ma ei näe portaali kohe kusagil. - Seal!
Seal see on.
Palju meil vanemate päästmiseks aega on?
- Mu armas väike Kevin ja... Sauron. - Saffron.
Meil on vaid 30 minutit.
30 minutit?
Jah. Läheme õhtusse, mil me sinuga kohtusime.
Pisut varasemasse aega.
Mida? Samasse õhtusse? Kas me teist aega ei võiks valida?
Ei! Fianna ja Ülim Olend olid mõlemad tol õhtul seal.
Jah. No sellega kaasnevad riskid.
- Oota! - Ei, jää seisma! See on liiga ohtlik!
See pole minu mure! Sorri!
Püha issand, ta on nii...
- Jah, aga ta on mu õde. - Oo jaa.
- Kevin! - Ei, see on ohtlik!
Me ei tea jätkuvalt, kas me saame minevikku muuta!
Mina tean.
See pole meie maja.
Külmkapis on lapsed.
Te ei tohiks mu külmikus mängida.
Selge.
Kus me oleme?
Mustvalges ajastus või?
- See on pidu. - Kust tead?
Sa pole peol käinud.
- Ühel olen. - Ei ole.
Olen, 20ndates.
- Ei ole. - Olen.
- Ei ole. - Olen!
- Ei ole! - Olen!
- Meil on pool tundi aega! - Siis ära vaidle!
Jah!
On see Bingley?
Jah, kahjuks küll.
Kuspool asub Chisley Close?
Ma ei tea seda kohta.
Äkki saad telefonist vaadata?
Ei.
Peame leidma orienteerumiseks mingi maamärgi.
Nagu me tundras teeme.
Kuspool asub kaubanduskeskus?
Sealpool. Poodi lähete või?
Vaatame, et deemon me vanemaid söeks ei muudaks.
Karm.
- Valge on. - Õhtu peaks olema.
Ehk on meil siis rohkem aega.
Me ei saa minna.
- Elasime esimese korra vaevu üle. - Me peame. Nad on lapsed.
Olen ka kahtlema hakanud.
Ma ei taha oma endise pruudi käe läbi tuhaks põleda.
Kellegi käe läbi ei taha, aga eriti tema.
- Me peame asja arutama. - Jah.
Ei! Aitab arutamisest. Minge!
Püha issand!
Meie tuleviku-minad? Mu minapilt!
Miks me higised oleme?
Pikk jutt, aega pole.
Kus mina olen?
Need lapsed on ohus.
- Ah sa raisk. - Raisk jah.
Ma kardan hirmsasti.
Ei, sa oled uskumatult vapper ja sinu panus on väga oluline!
- Ohoh. Päriselt? - Jah! Pagan!
Miks mina koos teiega pole?
- Kas ma surin? - Me ei tea.
Mis mõttes ei tea?
Kuidas avasin portaali, mille kaudu te meiega räägite?
Sa mõistad kaarti paremini, kui arvad.
- Tõesti? - Jah! Aeg murdub!
Saad aru?
Ei, ei saa aru.
- Mis meiega juhtus? - Mis mõttes te ei tea?
Ei, aitab küsimustest. Te peate minema. Kohe!
- Oodake nüüd! - Olgu-olgu, rahunege maha.
Kes karjus?
Miks ma sedasi käsutasin?
- Mis minuga juhtub? - Millest ma jahusin?
Peame vist tuldud teed pidi tagasi minema.
See koht on veel masendavam kui tavaliselt.
Ja kõik kannavad retrostiilis riideid.
Äkki on need moes?
Ma ei ole tänapäeva moega üldse kursis.
Jah, näha on.
Isegi muusika on vanaaegne.
Nagu ema playlist „Veini kõrvale“.
Praegu on aasta 1996.
Oh ei. Iidsed ajad.
Meie vanemad ei sure 30 minuti pärast,
vaid peaaegu 30 aasta pärast.
Kas Kaardimees võis nii palju eksida?
Tavaliselt eksib ta tegelikult veel rohkem.
Kevin, see maja, kus kõik halloween'i-kostüüme kandsid...
See oli meie maja, enne kui see meie omaks sai.
Ilmselt lammutati see uue kvartali ehituseks.
Meie tänavat pole veel olemas.
Me ei elagi veel seal.
Me pole veel eluski.
Arvasin, et näen empsi ja papsi.
Arvasin tõesti.
Mina ka.
Ma tahtsin neid päästa.
Pole viga, üritame uuesti.
Tuleme teisel ajal tagasi.
Võime nad üles otsida.
Mida?
Saaksime neid näha. Nemad on juba olemas.
Nad pole veel lapsi saanud, Saff. Nad ei tunne meid.
Aga meie tunneme neid.
Ema ei tunne mind ära, aga ma tahan teda kallistada, Kev.
Aga kui me midagi valesti teeme ja selle tulemusel sündimata jääme?
Kui me oma sündi takistame, pole meid olemas, et oma sündi takistada.
Seega oleme me olemas. Eks?
Mõtle ise.
Mida?
Ära maini, et oled nende laps tulevikust.
Sest nad ei pruugi lapsi tahtagi, nähes, kui igav ma olen?
Mida sa ütled? „Olen teie tulevane poeg, päästan teid deemoni käest,
kes muutis teid grillsöetükkideks, mida kõhukotis tassin.
Näe, siin te olete.“
Lähen taadi juurde, sina külasta vanaema ja vanaisa.
Peame mõtlema, mida ütleme.
Ei mõtle, tegutse!
Hiljaks jäime, ta pere muutus kummitusteks.
Ma ei käsuta teid, ega ju?
See pole õige koht. On see Pimeduse Kindlus?
Ma olen siin. Pidasin vastu.
Koht on õige.
Ma olen ikka siin, Penelope.
Jajah, tore.
Mida tuleviku-mina silmas pidas? Mis mõttes aeg murdub?
Mõtle ise. Meie peame lapsi päästma minema.
Vabandust.
Millest me nad päästame? Me ei öelnud.
- Kuidas ma vapraks saan? - Ei tea, mina seda ette ei kujuta.
- Lahe. Fianna! - Palun tule eest.
Palun vabandust.
- Pidasin sind kellekski teiseks. - Oma eksiks.
Meie suhe oli tormiline.
Ilmselgelt.
Olgu, tore, lähme nüüd...
Isa?
Tee pilti, saad hiljem edasi imetleda.
Isa.
Mikey olen.
Mis Mikey?
Mikey Haddock. Ja sina?
Kevin Haddaway.
„Häda beib“? Su ema on paras beib.
Jah.
Väike nali.
Hea nali.
Isa käskis mul õue mängima minna. Kavaldasin ta üle.
Ma mängin, õues. Pihtas-põhjas!
Game Boy. Müüsin selle ostmiseks ratta maha.
Ja sain riielda.
Ma olen mässaja.
Surma sain.
Pole viga, üks elu on veel.
Jaa.
Proovi. Jube vinge on.
Ei, ei, ei,
ei, ei, ei,
ei, ei, ei.
Vajuta siia.
Leidsin ta. Selle väikse poisi erilisest magamistoast.
Aga ta on vales ajas.
Ja ilma teisteta.
Kaart on tema käes.
On see ikka too kaart, isand?
- Ah jaa, see siin on kaart. - Kaart jah.
Saad külastada erinevaid maid.
Oh ei. Peida ära, ta näeb.
Hiljaks jäid, ma juba nägin.
Ärata Fianna.
Fianna!
Fianna.
Mida sa silmas pidasid, öeldes, et ei tea, kas ma elus olen?
See polnud mu praegune mina, vaid tuleviku-mina.
Kuidas saaksin teada midagi, mida tuleviku-mina ei tea?
Kas ma kukun ajatühimikku?
Ma ei tea!
- Kas... Vabandust. Kas mind saadakse kätte? - Ma ei tea!
Vahva. Kuulake nüüd.
- Kas te saite midagi teada? - Ei.
Nähtavasti mitte.
Küll tuleviku-mina alles käsutas! Õudselt häiriva mulje jättis.
Kas ma olengi selline?
- Ei. - Ei.
Sest ma ju ei käsuta. No just.
Olgu. Alto, sa pead rahva hulka sulanduma
ja uurima, kes neist Kevini vanemad on.
Miks mina vapper olema pean?
- Kas kuna... - Mine!
Tõepoolest.
Kas ma käsutasin? Ei, olin konkreetne. See on teine asi.
See on mu vanaema pulmakleit. Värvisin selle mustaks. Vinge, eks?
Jah, sünge.
Vinge, eks?
Tunnete siinset pererahvast?
Tunnen küll, semu.
Sünge.
Kas sa mu sõpru Kevinit ja Savlonit tunned?
Nad elavad siin.
Nad on lapsed.
Olete nende ema ja isa?
Väkk.
- Väkk. - Ei, semu.
Ei-ei, selge.
Külmkapis mängisid küll mingid lapsed.
- Kuhu nad läksid, semu? - Nad rääkisid mingist missioonist.
Jah?
Deemonist ja kaubanduskeskusest.
Kaubanduskeskusest? Vinge.
Ja stseeni lõpp.
Servus. Tantsida tahad?
Lahe.
Tere.
Mida sa soovid, kullake?
Ma olen isik, kes hiljuti siiakanti kolis.
Ja ma tutvun kohalike inimestega.
Selge.
Nüüd tutvusin teiega ja...
On ta teie tütar?
Jah, Lisa.
Ta on nii pisike.
Jah, kuueaastane.
Kus su ema on, kullake?
Ta suri.
Kahju kuulda.
- Ilmselt sa igatsed teda. - Igatsen jah. Väga.
Igatsen isegi temaga vaidlemist.
Tahaksin talt vabandust paluda.
Me kõik ütleme emadele asju, mida hiljem kahetseme.
Ja sellest pole midagi, sest kui sust endast ema saab,
mäletad, et kunagi ütlesid selliseid asju sina.
Tahad sisse tulla, kullake?
Jood tassi teed, pesed näo sodist puhtaks.
Kuidas sa teda ei näinud?
- Ta kõndis läbi ukse? - Ei. Murdis läbi.
Ja ta silmad hiilgasid nagu laava.
Fianna.
Jah, tal on päris hea stiil.
Peame Kevini ja Salmoni enne teda leidma.
Oodake.
Sa tulid tagasi.
Ma teadsin.
Saad ukse lõhkumise andeks, kui minuga tantsid.
Meeldiv tutvuda.
Me ei jõudnudki kohtuda.
Ei. Sest sa ju alles kolisid siia, eks?
Kohe palju viisakam.
Ma pole aastaid oma peegelpilti näinud.
Näen vanem välja.
Pole paha, olen puupulgaga hambaid pesnud.
Te võiksite natuke kahekesi mängida.
Teen ühe kiire telefonikõne.
- Eks ole? - Jah, sobib.
Tere, ema.
Ehtsast hullusest vormitud tulevikud
Tundub, et neid juhib alati Meie armastus
Tehnoloogia kasutu väänlemise vastu
Oo, ja heli pole Sest me kõik elame maa all
Äge lugu.
Maru.
Kas sellel ajastul öeldakse nii?
Jah. Lugu räägib sellest, et tulevik on hullumeelne. Täiesti pöörane.
2020ndateks on taevas lendavad autod.
Kindlasti mitte.
Mõte lendavatest autodest on peaaegu sama vana kui autod ise.
Pärineb 19. sajandi lõpust.
Ohoh. Teadmised. Võimas värk.
- Tõesti? - Vaiksemalt, Mikey!
Lõbus on ju.
Ja heli enam pole
Tore oleks, kui heli poleks! Pane kinni.
Vabandust, vanaisa.
Kes see väike ülbik on?
Ei, te olete tõepoolest... Ma...
Kevin Haddaway.
On see sinu Game Boy?
- Konfiskeeritud. - Nägudeni, vanaisa.
Kuradi ebaviisakas.
Vaadake, et ma teil kõrvu tuliseks ei tee.
Vabandust, vanaisa.
Ma olen 32, endiselt heas vormis.
Ohoh. Tark ja mässumeelne.
Sa oled nii lahe, Kevin.
Olen alati tahtnud seda sinu suust kuulda.
Olen alati tahtnud seda kellegi suust kuulda.
Lahe, et sina seda ütlesid.
Milline sinu isa on, Kevster?
Noh, ta kohtleb mind palju paremini kui tema isa teda.
Ja ilmselt tahaks ta teada, et...
ma armastan teda.
Anna andeks, et ma vastu haugun.
Ja ei vasta, kui sa midagi küsid.
Anna andeks, et su telefoniga netist kraami ostan.
Mis sa räägid?
Ja et Kevinil juukseid pügan, kui ta magab.
Anna andeks, et ma lugupidamatult käitun.
Me mängime titat ja emmet.
Mina olen emme.
Nii palju poode.
Olgu. Millises poes nad oleksid?
Kevin?
- Kevin! - Kevin!
- Oh ei, see on...
Ei.
Olgu. Alto, sulandu rahva hulka.
Uuri, kas neid on nähtud.
Ja otsi Fiannat.
- Mina? - Jah.
Miks mina, mitte...
Teda me tulevikus ei näinud. Sind nägime. Sul oli kõik hästi.
Minul ei ole hästi?
- Nii ongi? - Mitte tingimata.
See on vist see vaprusehetk, millest ma endale rääkisin.
- Tead, mis kell on, semu? - Jah.
Spontaanne tögamine.
Nojah, arusaadav.
Me peame Kevini ja Kardemoni enne Fiannat üles leidma.
Jah.
Fianna tahab kaarti.
Või siis tahab ta mind.
Kui rumal ma olen. Viin talle ju mõlemad.
Penelope.
Ma ei saa praegu surra.
Hästi.
Ma pole elus midagi saavutanud,
peale põõsaste valmistamise ja, noh, mõne vaasi näppamise.
Ma ei ole elus midagi olulist teinud.
Bittelig, sa ei saa seda mõtet peast välja,
su tähelepanu hajub ja see sulle ohtlikuks osutuda võibki.
Ja ma ei saa sind kaotada.
Päriselt?
Jah.
Näe, ma ei käsuta ju sugugi.
Olen tundlik, annan head nõu.
Jah.
Mine otsi lapsed üles.
- Kohe. Lase käia. - Jaa. Aitäh sulle.
Ja ole ettevaatlik.
Tahtsin küsida, kas te olete kahte räpakat last näinud.
Räpakat last?
- Siinkandis? - Siinkandis jah.
Neid on siin ohtralt.
Oo jaa. Ise kasvanud, mitte kasvatatud.
Kole lugu.
Michael Jordan.
Vasakuga.
Täna on tore päev. Ja see hetk...
Suurepärane hetk on.
Jah, pagana uhke hetk.
Ta tuli minu järel siia.
Aitäh sulle, pa... Mikey.
See oli mu elu parim päev. Suur tänu sulle.
Rahu nüüd, semu. Küll me millalgi jälle kokku saame.
Jah, aga siis näen ma sind harva või on sul muud tegemist.
Miks ma sind harva näen?
Tööasjade pärast.
Tööasjade?
Pean minema. Kallis oled.
Kes see veel on?
- Deemon. Mine tuppa. - Mida iganes.
Ta jahib mind ja mu sõpru. Jäta ta meelde.
Anna kaart siia!
Pea alla!
- Mis asja? - Jäta ta meelde!
Karda teda! Jäta ta meelde!
Isa!
Ja mida May siis ütles?
Ta ütles „jah“.
- Ei! - Ütles küll. Muidugi.
Kõik kombes, poja?
- Sa oled näost valge. - On tõesti, mis?
- Mis juhtus? Mis on? - Elsie, Sid, ma pean minema.
Ta on siin.
Sa tahtsid ju Winnie hemorroididest kuulda.
Oh ei.
Kas nüüd ma surengi?
Ilmselt küll.
Anna andeks, et ma vannitoa ja elutoa seinale grafitit tegin,
pr Fitzroyd L-tähega asjaks kutsusin ja väitsin, et õppisin selle sõna sinult.
Kuigi õppisingi.
- Tere. - Tere.
Esindame lastekaitset. Helistasite hädas lapse asjus?
Jah, ta ilmus siia, ise räpane ja segaduses.
Tegite õigesti, et helistasite. Me tegeleme temaga.
Ta olevat pulgaga hambaid pesnud.
- Pulgaga? - Kullake, sulle tuldi appi.
Saff, mida sa teed?
Ta on meie ema.
- Tahan ta kaasa võtta. - Ei saa.
Ta peab oma elu elama, muidu ei pruugi me sündidagi.
Ma tahan ta päästa.
Oh ei.
Lase Lisast lahti. Ja tule meiega kaasa, kullake.
Me mõistame, et sa oled oma ema kaotanud.
Aga sa ei tahaks ju, et Lisa ka enda oma kaotaks, ega?
Võin ma sind kallistada?
Sa oled mulle nii kallis.
Olgu, palun lase ta nüüd lahti.
Saff, me peame minema. Kallis oled, emps.
Meeldiv tutvuda! Kohtume korra, kui olen beebi.
Nad vajavad abi.
- Tulge tagasi! - Mamma on vist tore.
Ta on kitukas!
Kuule, deemon!
- Saff! - Mind mäletad?
- Eks tee proovi, kui arvad, et suudad. - Saff! Ei.
Jookse!
Peletis selline!
Widgit!
Fianna!
Sul on midagi, mida ma tahan.
Ütlesin, et meie vahel on kõik läbi. Sinuga tutvudes olin ma teistsugune mees.
Kaardist räägin.
See kaart... Ei, seda sa ei saa.
- Jookseme aeglasemalt, pistma hakkab. - Jookse, Kevin!
Tuhat vabandust! Minu viga, jooksin teile otsa.
Mis mõttes?
Kevin! Me leidsime su üles. Sinu ka, Paprika.
- Saffron. - Mida iganes.
Vapper olin.
Olin tõesti vapper. Aga ma ei puhu seda asja suureks.
Tegin midagi vaprat, ärme puhume asja suureks.
Fianna!
Fiannad. Neid on kaks...
- Me peame siit minema saama! - Siia peitumine võis viga olla.
- Oleme vist lõksus. - Mida?
Taga on uks.
Jookse! Sina ja sina ka! Võitlen temaga ise!
- Ei! - Ei, Bittelig! Ma ei hakka käsutama,
aga ei, Bittelig!
Jah! Ma tahan midagi olulist teha.
Ehk just seda. No tulge!
Ettevaatust!
- Põgenege! - Minge.
- Kes sina oled? - Aga sina?
Noh, tulge aga! Jah!
Kas te enamat ei suudagi?
Jookske!
- Kas ta saab hakkama? - Äkki anname kaardi neile?
- Ei! - Ei!
- Puhas Kurjus ei tohi kaarti saada. - Ei.
Peame Bitteligi maha jätma.
Nõnda. Kas te päästsite nad? Kas see õnnestus? Kus nad on?
Meie vanemad olid alles lapsed.
Sa tõid meid valesse aega, geenius.
Me peame lahkuma, enne kui Fiannad siia jõuavad.
Aga Bittelig?
Fianna!
Ei, vabandust, tavaline emo.
Peame ennast hoiatama, et lapsed Fianna käest päästa.
Oskad sa seda?
No ma ütlesin endale, et mõistan kaarti paremini, kui arvan.
Kas mõistad?
Ei.
Aeg murdub. Aeg m...
Aeg murdub.
Aeg murdub. Sellel on kaks tähendust.
Aeg murdub iseenda sisse
ja need portaalid avanevad kaardi murdekohtade kohal!
Ning kui ma selle kella jääaja peale tagasi keeran
ja kaardi lahti voldin,
siis aeg murdub.
Püha issand.
Olgu. Pidage meeles: portaal avaneb vaid hetkeks.
- Olgu, väga hea. - Peame asja arutama.
Ei! Aitab arutamisest. Minge!
- Oh issand! - Meie tuleviku-minad?
- Mu minapilt! - Miks me higised oleme?
Pikk jutt, aega pole.
- Kus mina olen? - Need lapsed on ohus.
- Ah sa raisk. - Raisk jah.
Ma kardan hirmsasti.
Ei, sa oled uskumatult vapper!
Sinu panus on väga oluline!
- Päriselt? - Jah! Pagan!
Miks mina koos teiega pole?
- Kas ma surin? - Me ei tea.
Mis mõttes ei tea?
Kuidas avasin portaali, mille kaudu te meiega räägite?
Sa mõistad kaarti paremini, kui arvad.
- Tõesti? - Jah! Aeg murdub! Saad aru?
Ei, ei saa aru.
- Mis meiega juhtus? - Mis mõttes te ei tea?
Ei, aitab küsimustest. Te peate minema. Kohe!
- Olgu-olgu, rahunege maha. - Oodake nüüd!
Miks kõik sedasi kisavad?
Sa oled mu eksi moodi!
Õnnelik mees.
Pagan, ma kohe pidin endale ütlema, et olen vapper. Milline eputis!
Ja mina kordasin, et aeg murdub.
See oli täpselt sama vestlus.
Ei, mina käsutasin vähem.
Tšau, sõbrad.
Sa oled elus!
- Muidugi. - Arvasin, et sa surid.
Võitlesid ju kahe Fiannaga.
Ah jaa. Arvasin, et need kaks jäävad peale.
Muide, su endine tüdruksõber Fianna on väga hea kakleja.
Aga siis hakkasid nad teineteisega vaidlema.
Ja te ju tunnete mind, hiilisin minema.
- Käisin kaubanduskeskuses... - Peame põgenema.
Vaadake, ma sain kakssarvikule rohtu.
Ja raamatu, kus õpetatakse vigastuste eest hoolitsema.
See ongi too oluline asi, mida ma elus teen.
Kui mina olin seal, kus sina oled praegu, selles ajas, siis seda ei juhtunud.
- Selge. Miski on siis muutunud? - Jah.
Alto, läki!
Fianna!
Nõnda, tõmbame su jala nüüd paika. Lehekülg 30.
Ma ei saanud jälle hakkama.
Kevin, on nii palju asju, mida me universumi kohta ei tea.
Me ei tea, kas suuri asju on üldse võimalik ära hoida.
Näiteks surma. Oleme üritanud.
Üritasime Susanit päästa.
- Jah. - Mis temaga juhtus?
Ta kukkus kaljult alla ja hiigelsuur kivirahn lömastas ta.
Tõlgendamisruumi ei jäänud.
Kukkumine oli niigi halb, aga siis veel see rahn.
Ja kuigi püüdsime korduvalt õnnetuse eelsesse aega naasta,
jõudsime alati, alati kohale vahetult pärast seda.
- Aga me ei andnud alla. - Üritate siis siiani?
No ei, lõpuks andsime alla.
Vahel on elus parem lihtsalt sisse hingata ja edasi liikuda.
Oot. Neid ei ole enam.
Mida?
Söetükid on kadunud.
Oot. Kas me...
Muutsime ajalugu?
Ta jahib mind!
Halloo?
Halloo, kas te kuulete?
Kas te kuulete mind? Kuulete?
Mida põrgut?
Jah, see olen mina, Puhas Kurjus.
Ma leidsin teid üles.
Aja bandiidid ja nende juhi, keda hüütakse...
- Penelopeks. - Keviniks.
Ei, no konkreetset juhti meil ei ole,
aga tegelikult olen mina...
Teil on midagi, mida ma tahan.
Universaalsed fundamentaalsed aja ja ruumi joonised.
- Ei, me... - Ei!
Ei, neid meil küll pole.
- Ei ole jah. - Ei ole.
Teie nimetate seda kaardiks.
- Ah jaa. - Widgiti käes.
- Kuulge. - Sina seda ei saa.
Nii sa väidad. Aga mul on midagi, mida tahate teie.
Olen valmis vahetust tegema.
Küsisin esimesel päeval, kas siin saab Zoomi kasutada.
Sa panid mu jalad põlema.
See on kurjuse maagia, mitte Zoom.
Ma võiksin su signaali võimendada.
Emps ja paps?
- Kõlab küll nii. Ema? Isa? - Sul on õigus.
Kevin! Saffron!
Kellega te seal koos olete?
Ema!
Olen koos Kevini ja ta suvakate semudega.
- Olgu-olgu. - Kuule. Ma pole su semu.
Ema, isa, me arvasime, et te olete surnud. Te olitegi.
- Ei. - Ei ole.
Saffron, me saime sellega hakkama. Me päästsime nad.
Ei, Kevin, me päästsime end ise. Eks ole, Lisa?
Just nii, Mike.
- Sa nutsid ja anusid pisut... - Seda nimetatakse algatusvõimeks.
Olen lapsepõlvest alates seda deemonit korduvalt unes näinud.
Ja nagu te teate, on mul kogemusi pantvangivõtjatega suhtlemises,
sest kui ma väike olin, oleks üks metsistunud orb mu äärepealt röövinud.
Niisiis olime me valmis.
See on tema. Deemon on siin.
Palun ära tee meile liiga.
Me rahuldame kõik nõudmised.
Allume kõigile käskudele ja juhtnööridele.
Olgu, meeldiv perekondlik keskustelu.
Kui te oma vanemaid veel elusana näha tahate,
tooge kaart Igavese Pimeduse Kindlusesse.
Ma ootan.
Olge siis tublid!
Tšau!
Me tegime seda. Ema ja isa ei ole surnud.
Ei, hullem veel.
Hullem kui surm?
Jah. Natuke hullem.
No siis peame me selle Pimeduse Kindluse leidma
ja oma vanemad päästma.
Aga see asub legendide ajastus.
Me ei tohi sinna minna.
- Miks? - Puhas Kurjus elab seal.
- Ja siis? - Ta on õel.
Puhas õelus.
- Ja siis? - Ja teie vanemad ei ole eriti toredad.
Mida ta silmas pidas, kui ütles, et te surnud olite?
- Ei tea. - Minu kogemus on teistsugune.
- Pole surnud. - Ei ole.
Ehk muutsid bandiidid ajas rännates midagi,
muutes sellega ka mõne teie teo tulemust?
Oh ole kuss, John. See on võimatu.
Ei, tegelikult on see võimalik.
Täitsa võimalik kohe.
Kuue nädala pärast võtate kipsi ära
ja kui kakssarvikul valus on, annate talle kolm seda.
Üks! Kaks! Kolm!
Sööme nüüd ära?
- Sööme need ära? - Sööme?
Ei, ärge sööge neid.
- Kolm. - Kolm sööme kohe. Olgu.
Ei, ärge sööge.
- Kakssarvikule. - Pennepe.
Jah?
Me oleme Kagaga nüüd koos.
- Jah. - Sorri.
Selge. Jah. Kõlab loogiliselt. Tore.
Oled kade?
Ei.
Jah, täiega kade oled.
- Ta on täiega kade, on nii? - Ei ole.
Sa kasutad mind ära?
- Ei. Ei kasuta. - Jah. Sa oled ärakasutaja.
- On nii, mis? On nii? Kahtlane vend. - Ei ole. Ei!
- Ei ole kahtlane! Ei ole. - See on kahtlane. Väga.
- Hakkad minema, Saff? - Jah.
Ma pean jälle oma teist peret päästma minema.
Aitäh, et te minu eest hoolitsesite.
Mis sa nüüd, Saff.
Nägemiseni siis.
Nägudeni!
Jah, nägudeni.
- Tšau, õde. - Tšau, õde.
- Tšau. - Tšau, Saff.
- Tšau. - Tšau siis praegu.
Head aega, Mühkel.
Suu kinni, Kevin!
Olgu, Kaardimees. Näita, kuidas sinna Pimeduse Kindlusse jõuda.
Liiga ohtlik, te ei taha sinna minna.
- Tahame. - Vabandust.
Tahtsin öelda, et see on liiga ohtlik, ma ei taha minna.
- Kuidas me sinna jõuame, Widgit? - Noh, see asub siinsamas.
Oh ei. See on puudu.
Mida?
Jah, kadunud on.
Legendide ajastu on puuduvas nurgas.
Siis tuleb see nurk üles leida.
Nurka otsima?
Tulge, jobukakud.
- Nägudeni, Saff! - Nägudeni, on nii, mis?
PÕHINEB OSALISELT TERRY GILLIAMI JA MICHAEL PALINI LOODUD TEGELASTEL
PÕHINEB FILMIL „TIME BANDITS“
Tõlkinud Triin Jürimaa