IDŐBANDITÁK
A portál nincs itt.
Vagy a térkép rossz, vagy a vidék.
Vagy te tévedsz.
Igen, elképzelhető.
Azt mondod, hazamehetnék innen?
Hát, ja, már ha meglesz a portál.
Lehet, van valami lábjegyzet itt.
Nem, nem. Az... Nem az.
Semmi. Nem találom.
Na jó. Itt várunk, míg meg nem jelenik.
Idekint halálra fagysz.
- Vagy nem fázunk nagyon. - Én már nagyon fázok.
És mi lesz, ha odaérünk?
Fontos, hogy ne találkozzunk a múltbéli önmagunkkal.
Kioltanánk egymást?
Berobbannánk, mint az atomok, vagy mi a szösz?
Nem, csak nem tesz jót az önértékelésednek.
Ja, én is láttam már magam, tök fura volt.
Vajon mit jelenthetnek ezek a jelek?
Lehet, hogy ha ezt felhajtom...
- De nem látom a portált. - Ott van!
Meg is volna.
Mennyi időnk van, hogy megmentsük a szüleinket?
- Ó, drága kis Kevin és „Szauron”! - Saffron.
Fél óránk van.
Harminc perc?
Igen, aznap estére megyünk vissza, amikor megismertünk.
Csak picit korábbra.
Mi? Amikor megtörtént? Másik idősík nincs?
Nincs! Fianna és a Legfelsőbb Lény mindketten ott voltak aznap este!
Ott. Kockázatos út, tudjuk.
- Egy pillanat! - Állj! Túl veszélyes!
Bocsesz, de ez nem az én bajom!
Jézusom, ez a lány annyira...
- Igen, de a testvérem. - Hát, ja.
- Ó, Kevin! - Ne, Kevin! Nem biztonságos!
Azt sem tudjuk, valóban változtathatunk-e!
De én igen.
Ez nem a mi házunk.
Kölykök vannak a frigóban!
Nem kéne a frigómban játszani, helló!
Oké.
Hol vagyunk?
Ez a régmúlt, vagy mi?
- Ez egy buli. - Te meg azt honnan tudnád?
Életedben nem voltál még buliban.
- Egyben igen. - Nem is.
De is. A 20-as években.
- Nem is. - De is.
- Nem is. - De is!
- Nem is! - De is!
- Fél óránk van, Kevin! - Akkor ne veszekedj!
Oké!
Bingley-ben vagyunk?
Sajna.
Chisley Close merre van?
Gőzöm sincs, mi az.
Megnéznéd a telódon?
Nem.
Kell valami központi tereptárgy a tájékozódáshoz.
A tundrán is ezt tesszük.
Merre van a bevásárlóközpont?
Arra. Vásárolni mentek?
Megakadályozzuk, hogy egy démon elszenesítse anyámékat.
De durva!
- Nappal van. - Éjszakának kéne lennie.
Lehet, nyertünk egy kis időt.
Nem fog menni.
- Elsőre is alig éltük túl. - Muszáj. Még gyerekek!
Kezdem meggondolni magam én is.
Nem akarom, hogy az excsajom szénné égessen.
Se bárki más, de főleg ő ne!
- Ezt át kéne beszélni. - Ja.
Nem! Elég a dumából, és gyertek!
Jézusom!
Azok ott mi vagyunk a jövőben? Én magam!
És miért izzadunk?
Hosszú sztori, nincs idő rá.
Hol vagyok?
A kölykök veszélyben vannak.
- Ó, a pokolba! - Úgy valahogy.
Nagyon félek.
Nem! Nagyon bátor vagy! És nagyon fontos is!
- Azta, komolyan? - Igen! Á, francba!
Én miért nem vagyok ott?
- Meghaltam? - Nem biztos.
Hogyhogy nem biztos?
Hogy nyitottam meg a portált, amin keresztül dumálunk?
A térképet sokkal jobban érted, mint gondolnád.
- Valóban? - Igen! Az idő hajlik!
Érted?
Nem, nem értem.
- Mi történt velünk? - Hogyhogy nem biztos?
Nem! Nincs több kérdés. Mennetek kell. Most!
- Hé, mi volt az... Várj! - Oké, nyugi!
Miért üvöltöttek?
Miért főnökösködtem?
- Mi lesz velem? - Mi ütött belém?
Ó, ott kéne visszamenni, ahol jöttünk.
Ez a hely lelakottabb a szokásosnál.
És mindenki retró göncökben van.
Talán ez a divat?
Nem igazán követem a divatot.
Elég rád nézni.
Még a zene is retró.
Mint anya beborozós lejátszási listája.
Ajaj!
1996-ban vagyunk.
Ne már! A múltban.
Nem fél órával a haláluk előtt.
Hanem 30 évvel.
Térképész tévedne ekkorát?
Most volt a legpontosabb.
Kevin, az a ház a halloweeni jelmezes népekkel
a mi házunk, mielőtt mi laktunk volna benne.
Ezt bontották le, amikor a lakónegyedet felhúzták.
Az utcánk még nem is létezik.
Nem ott lakunk.
Nem is élünk.
Azt hittem, találkozom anyáékkal.
Komolyan.
Én is.
Meg akartam menteni őket.
Semmi gáz, megpróbáljuk megint.
Visszajövünk máskorra.
Megtaláljuk őket.
Mi?
Megnézhetjük őket. Már éltek ilyenkor.
De mi még nem születtünk meg, Saff. Nem ismernek.
De mi ismerjük őket.
Tudom, hogy nem fog felismerni. De meg akarom ölelni, Kev.
És ha elrontunk valamit, és meg sem fogunk születni?
Ha megakadályozzuk a létezésünket, nem fogunk létezni, hogy megakadályozzuk.
Azaz létezni fogunk, nem igaz?
Gondolj bele!
Mibe?
Ne mondjuk el, hogy a jövőből jött gyerekeik vagyunk!
Mert ha látják, milyen uncsi vagyok, nem akarnak gyereket?
Mit mondanál?
„A fiad vagyok a jövőből, és megmentenélek
egy démontól, aki szénné égetett, amit azóta hurcolok.
Tessék, ez te vagy”?
Megyek papiékhoz, te menj a nagyiékhoz!
Óvatosan azzal, amit mondunk!
Ne gondold túl, csak csináld!
Elkéstünk! Szellemek lettek a szülőkből!
Ugye nem vagyok főnökösködő?
Nem jó helyen járunk. Ez a Sötétség Erődje?
Itt vagyok! Sikerült!
Jó helyen járunk.
Sikerült! Itt vagyok, Penelope!
Aha, az jó.
Mit akart azzal a jövőbeli énem, hogy „az idő hajlik”? Hová?
Majd rájössz. Mentsük meg őket!
Elnézést!
De mitől? Azt nem mondtuk meg.
- Hogy leszek bátor? - Nem tudom. El sem tudom képzelni.
- Király. Fianna! - El az útból, ha kérhetem!
Ó, bocsi!
- Másnak néztelek. - Az exének.
Viharos viszony volt.
Elhiszem.
Na jó, menjünk...
Apa?
Fotózd le, az örökké megmarad!
Apa!
Mikey vagyok.
Miféle Mikey?
Mikey Haddock. Hát te?
Kevin... Haddaway.
Haddaway? Háltam anyáddal.
Hát, ja.
Vicceltem.
Jó poén.
Apám kizavart játszani, de túljártam az eszén.
Kint vagyok, játszom is. Bumm!
Game Boy. Eladtam érte a bicajomat. Lett is belőle balhé.
Lázadó vagyok.
Kinyírtak!
Nem gáz, van még egy életem.
Hát ja.
Próbáld ki! Tök állat.
Nem, nem, nem, nem, nem,
nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem,
nem, nem, nem, nem, nem, nem,
nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem.
Nyomd meg!
Megvan!
A kisfickó a speckó hálószobából.
De ez nem az ő idősíkja.
A többiek nincsenek vele.
De nála a térkép.
Az biztos az a térkép, Mester?
- Szóval ez a térkép. - Aha, az.
Mindenfelé mehetsz vele, ugye?
Jaj, ne! Dugd el, meglátja!
Késő. Már megláttam.
Ébresszétek fel Fiannát!
Fianna!
Hogy érted, hogy nem tudod, élek-e egyáltalán?
Nem én mondtam, Bittelig, a jövőbeli énem!
Honnan tudjam, mit nem tudok a jövőben?
Időhasadékba zuhanok?
Nem tudom!
- Vajon... bocs... elkapnak? - Nem tudom!
Na jó, figyeljetek!
- Valami? Bármi? Nincs. - Nincs. Semmi.
Úgy tűnik.
A jövőbeli énem főnökösködött.
Nagyon idegesítő volt.
Tényleg ilyen vagyok?
- Nem. - Nem.
Mert nem főnökösködök. Úgy van.
Oké, Alto, vegyülj el,
és találd meg Kevin szüleit!
Miért leszek én bátor?
- Mert... - Menj már!
Hogyne!
Ez főnökösködés volt? Nem, határozottság. Van különbség.
A nagyim menyasszonyi ruhája. Befestettem feketére. Állat, nem?
Ja, haláli.
Állat, mi?
Ismeritek a házigazdát?
Persze, cimbi.
Haláli.
Ismeritek Kevin és „Savlon” cimbijeimet?
Itt laknak.
Gyerekek.
Ti vagytok a szüleik?
Ó, fuj!
- Fuj! - Nem, cimbi.
Nem? Nem, oké.
Ja, pár gyerkőc a frigóban játszott.
- Merre mentek, cimbi? - Valami küldetésre.
Igen?
Valami démon van a bevásárlóközpontban.
Bevásárlóközpont? Állat.
És függöny.
Cső, táncolunk?
Király.
Szia!
Hahó!
Segíthetek, édesem?
Én most költöztem a környékre.
És bemutatkozom a helyi lakosságnak.
Az jó.
És hát, magával már találkoztam...
Ő a lánya?
Aha, Lisa.
Tök pici.
Hát, csak hatéves.
Hol az anyukád, édesem?
Elhunyt.
Sajnálom.
- Biztos hiányzik. - Igen. Nagyon is.
Még a vitáink is.
Bárcsak mondhatnám neki, hogy sajnálom!
Mindenki mond olyat az anyjának, amit megbán.
De nem baj, mert amikor anya lesz belőled,
emlékszel majd, miket mondtál.
Bejössz, édesem?
Igyál egy teát! És mosd le a koszt az arcodról!
Hogy nem vetted észre?
- Átment az ajtón? - Nem. Átrohant rajta.
És a szeme úgy vöröslött, mint a láva.
Fianna.
Mellesleg nagyon menő volt a szettje.
Meg kell találnunk Kevint és „Salmont”, mielőtt lecsap.
Egy pillanat!
Nahát, visszajöttél?
Mondjuk, tudtam.
Ha táncolunk egyet, elnézem a szétvert ajtót.
Örvendek.
Még nem ismerjük egymást.
Még csak most költöztél ide, nem?
Máris sokkal jobban nézel ki.
Évek óta nem láttam a tükörképemet.
Idősebb lettem.
Nem is rossz. A fogamat gallyakkal mostam.
Játsszatok egy kicsit, jó?
Telefonálok egyet gyorsan.
- Oké? - Persze, király.
Szia, anya!
Virtuális őrület a jövő
Amit az a vonzódásunk irányít
Amit az új tech Haszontalan felhasználása iránt érzünk
Ó, már nem is hallok semmit Hiszen a föld mélyén élünk
Állati jó szám.
Pöpec.
Ebben a korban így mondjátok?
Ja. Arról szól, milyen őrületes lesz a jövő. Virtuális őrület.
2020-ra repülő autók lesznek.
Nem lesznek.
A repülő autók koncepciója egyidős magával az autóval.
Az 1800-as évek óta létezik.
Azta! Tudás! Lenyűgöző.
- Komolyan? - Halkabban, Mikey!
Bandázunk egy kicsit!
Már nem is hallok semmit
Bárcsak én is így lennék vele! Kapcsold ki!
Bocs, nagyapa!
Ki ez a pofátlan nyikhaj?
Nem, maga tényleg... Én...
Ő Kevin Haddaway.
Az a Game Boy? Mi?
- Elkobzom! - Viszlát, nagyapa!
Pofátlanság!
Szerencsétek, hogy nem kaptok tockost!
Bocs, nagyapa!
Még csak 32 vagyok! Tök jó formában!
Hűha! Nagy tudású és lázadó.
Menő vagy, Kevin.
Mindig is szerettem volna hallani tőled.
Mi?
Mármint bárkitől.
De tök menő, hogy te mondod.
A te apád milyen, Kevster?
Sokkal rendesebb velem, mint vele volt az övé.
És szerintem szeretné is tudni.
Szeretem.
Bocs az állandó feleselésért!
Bocs, hogy néha nem válaszolok!
Bocs, hogy a netről rendelek cuccokat a telódról!
Micsoda?
Sajnálom, hogy levágtam Kevin haját álmában.
Sajnálom, hogy tiszteletlen voltam.
„Babák és múmiák”-at játszunk.
Én vagyok a múmia.
Mennyi üzlet!
Melyikben lehetnek?
Kevin!
- Kevin! - Kevin!
- Ó, nem, ő nem...
Nem.
Oké, Alto, vegyülj!
Hátha látták őket.
És figyelj Fiannára is!
- Én? - Igen.
Miért én? Nem...
Mert őt nem láttuk a jövőben. Téged viszont igen. Te egyben vagy.
És én nem?
- Igaza van? - Nem feltétlenül.
Ez lehet az a pillanat, amikor bátornak kell lennem.
- Tudod az időt, cimbi? - Ó, igen.
Ártatlan poén.
És jogos is.
Meg kell találnunk Kevint és „Cardamomot” Fianna előtt.
Ja.
Fiannának a térkép kell.
Vagy még mindig én.
De bolond vagyok! Tőlem mindkettőt megkapja.
Penelope!
Nem halhatok meg most.
Értem.
Még semmit nem kezdtem az életemmel.
Megcsináltam pár rekettyést, elloptam pár vázát.
De semmi fontosat.
Bittelig, állandóan ezen forgatod magad.
És ha pont emiatt kerülsz bajba?
Nem veszíthetlek el.
Komolyan?
Igen.
Nem főnökösködöm.
Érzékeny vagyok, jó tanácsokat adok.
Igen.
Találd meg a kölyköket!
- Most rögtön! Gyerünk! - Ó, igenis! Köszönöm!
És légy óvatos!
Nem láttak erre két pacuha gyereket?
Pacuhákat?
- Errefelé? - Igen, erre.
Tele van velük a környék.
Ó, bizony. Nőttek, mint a dudva! Semmi nevelés!
Rémes!
Michael Jordan.
Balos.
Ez egy jó nap. Ez a pillanat.
Remek pillanat.
Rohadt nagy ász pillanat.
Ajaj! Idevezettem.
Nagyon köszönöm, ap... Mikey!
Életem legjobb napja ez. Köszönöm!
Jól van már, cimbi, nyugi! Majd lógunk máskor is.
Fogunk, de nem túl sokszor, mert elvonom a figyelmedet.
Ezt meg hogy érted?
Melóügyek.
Melóügyek?
Mennem kell. Szeretlek.
Az meg ki a tököm?
- Egy démon. Menj be! - Persze!
Engem és a barátaimat keresi. Emlékezz rá!
Ide a térképpel!
Bukj le!
- Mi van? - Emlékezz!
Félj tőle! Emlékezz!
Apa!
És erre mit mondott May?
Igent.
- Na ne! - De, de. Határozottan.
Jól van?
- Elsápadt. - El bizony.
- Mi a baj? Mi az? - Elsie, Sid, mennem kell.
Itt van!
Winnie máglyarakásáról még nem is meséltünk!
Ó, ne!
Most halok meg?
Hát, igencsak.
Sajnálom, hogy a lakás falain gyakoroltam a graffitizést.
Bocs, hogy „K”-nak neveztem Mrs. Fitzroyt, aztán azt mondtam, tőled tanultam!
Bár valóban tőled tanultam.
- Hahó! - Üdv!
A gyámügytől jöttünk. Ön jelentett egy bajban levő gyermeket?
Aha. Nagyon zavart és koszos volt, amikor becsengetett.
Jól tette, hogy telefonált. Majd gondját viseljük.
Az jó, mert gallyakkal mossa a fogát.
Hogy?
Édesem, van itt valaki, aki majd segít.
Mit művelsz, Saff?
Ő anya.
- Magammal akarom hozni. - Nem lehet.
Le kell élnie az életét, vagy nem születünk meg.
Meg akarom menteni, Kevin.
Ne már!
Ó, ne!
Ereszd el Lisát! És gyere velünk, kicsim!
Megértjük, hogy elvesztetted az anyukádat,
de nem akarod, hogy Lisa is elveszítse az övét, ugye?
Megölelhetlek?
Nagyon szeretlek.
Most ereszd el szépen!
Mennünk kell, Saff! Imádlak, anya!
Örvendtem, majd babakoromban találkozunk.
Segítség kell nekik.
- Gyertek vissza! - Nanna tök kedves.
Beköpött!
Hé, démon!
- Saff! - Emlékszel?
Gyere, ha olyan kemény vagy!
Saff! Ne!
Futás!
Randa féreg!
Widgit!
Fianna!
Van nálad valami, ami kell nekem.
Megmondtam, köztünk vége mindennek.
Amikor megismertelek, más ember voltam.
A térkép kell.
Ja, hogy a tér... Nem, azt nem adom.
- Lassabban nem lehet? Beszúr az oldalam! - Fuss, Kevin!
Ó, sajnálom! Idétlen vagyok, bocs! Nem nézek a lábam elé, na.
Mi az?
Kevin! Megtaláltunk! És téged is, „Paprika”.
- Saffron. - Egyre megy.
Ez bátor dolog volt.
Ez tényleg tök bátor volt. De nem verem nagydobra.
Tettem valami bátrat. Nem verem nagydobra. De akkor is.
Fianna!
Fiannák! Ebből ket...
El kell húznunk innen!
Lehet, hiba volt ide bújni!
- Mert csapdába estünk. - Mi?
Ott a hátsó ajtó!
Fussatok, és meg ne álljatok! Megküzdök vele!
- Ne! - Ne, Bittelig! És ez nem főnökösködés.
De akkor sem, Bittelig!
De! Fontosat akarok tenni!
Lehet, ez az! Gyerünk!
Óvatosan!
- Tűnés! - Menjetek! Gyerünk!
- Ki vagy te? - Ki vagy te?
Na gyerünk! Lássam, mit tudtok!
Ennyi?
Futás!
- Nem lesz baja? - Nem adhatjuk vissza a térképet?
- Nem! - Nem!
- A Színtiszta Gonosz nem kaphatja meg! - Nem!
Hátra kell hagynunk.
Megmentettétek őket? Bejött a terv? Hol vannak?
A szüleink még csak gyerekek.
Rossz időbe hoztál minket, zsenikém!
Tűnjünk el innen, mielőtt a Fiannák elkapnak minket!
Mi lesz Bitteliggel?
Fianna!
Nem, bocs, csak egy míszes ifjú.
Figyelmeztetnünk kell magunkat, hogy megmentsük a gyerekeket.
Tudod, hogy kell?
Azt mondtam magamnak, jobban értem a térképet, mint gondolom.
És így van?
Nem.
Az idő hajlik. Az idő... Az idő hajlik.
Ennek kettős jelentése van.
Magába hajtható,
és ezeket a portálokat a térkép hajtásai nyitják!
Ha pedig ezt az óraizét a jégkorszakra állítom,
aztán kinyitom a hajtásnál,
az idő meghajlik.
Ó! Jesszusom!
Ne feledjétek, a portál csak rövid ideig van nyitva...
- Oké, rendben. - Egyeztessünk rendesen!
Nem! Elég a dumából, és gyertek!
- Jézusom! - Azok ott mi vagyunk a jövőben?
- Én magam! - És miért izzadunk?
Hosszú sztori, nincs idő rá.
- Hol vagyok? - A kölykök veszélyben vannak.
- Ó, a pokolba! - Úgy valahogy.
Nagyon félek.
Nem! Nagyon bátor vagy!
És nagyon fontos is!
- Azta, komolyan? - Igen! Á, francba!
Én miért nem vagyok ott?
- Meghaltam? - Nem biztos.
Hogyhogy nem biztos?
Hogy nyitottam meg a portált, amin keresztül dumálunk?
A térképet sokkal jobban érted, mint gondolnád.
- Valóban? - Igen! Az idő hajlik! Érted?
Nem, nem értem.
- Mi történt velünk? - Hogyhogy nem biztos?
Nem! Nincs több kérdés. Mennetek kell. Most!
- Oké, nyugi! - Hé! Várj!
Ez most mire jó?
Úgy nézel ki, mint az exem!
Szerencsés fickó.
Francba! Csak nem bírtam ki, hogy a bátorságommal hencegjek! Ripacs!
Én meg elismételtem, hogy az idő hajlik.
Ugyanazt a beszélgetést folytattuk le.
Nem, nem főnökösködtem annyit.
Hahó, srácok!
Hát élsz!
- Persze. - Azt hittem, véged.
Két Fiannával küzdöttél.
Hát ja. Úgy voltam vele, hogy úgyis nyernek.
Mellesleg az excsajod, Fianna, remek harcos.
De elkezdtek vitatkozni egymással.
Én meg... Ismertek. Ellógtam.
- Aztán bementem a bevásárlóközpontba... - Várj, mennünk kell!
Nézzétek! Gyógyszer Duokornisnak.
És egy könyv a sebkezelésről.
Ez az a fontos dolog, amire hivatott vagyok.
Azt mondom, hogy amikor én voltam ott, ahol te vagy most, ez nem történt meg.
- Miért? Valami megváltozott? - Aha.
Gyerünk, Alto!
Fianna!
Oké, helyre teszem a lábad. Ez a 30. oldalon van.
Megint elbuktam.
Kevin, nagyon sok mindent nem tudunk erről az univerzumról.
Azt sem, hogy a nagy dolgokat megakadályozhatjuk-e.
Mint a halált. Megpróbáltuk.
Susant is próbáltuk megmenteni.
- Igen. - Mi történt vele?
Lezuhant egy oromról, és összezúzta egy nagy szikla.
Elég vitathatatlan volt.
A zuhanás is durva volt, de aztán a szikla...
És igyekeztünk odaérni, mielőtt megtörtént volna,
de mindig elkéstünk.
De nem adtuk fel.
Még mindig próbálkoztok?
Ja, nem. Végül feladtuk.
Néha az a legjobb, ha veszünk egy nagy levegőt, és továbbállunk.
Pillanat! Nincsenek itt.
Mi?
A szén! Nincs meg.
Azaz...
Átírtuk a történelmet?
Engem akar!
Hahó?
Hahó, hallotok?
Hall valaki? Kérdeztem valamit.
Ki a fene ez?
Nos, én, a Színtiszta Gonosz.
Lenyomoztalak benneteket.
Az Időbanditák, és a vezérük...
- Penelope. - Kevin.
Ó, nem teljesen így van, nincs de facto vezetőnk.
És ami azt illeti, én...
Van nálatok valami, ami kell nekem. A téridő univerzális tervrajza.
- Nem, nálunk... - Nem!
Szerintem meg nincs nálunk.
- Az pont nincs. - Nincs, nincs.
Ti térképnek hívjátok.
- Ó, igen. - Az speciel Widgitnél van.
- Hé! - Nem kapod meg soha.
Mondod te. De van nálam valami, ami nektek kell.
Kész vagyok a cserére.
Csak megkérdeztem, Zoomon keresztül kerültünk-e ide,
erre felgyújtotta a lábam.
Nem Zoom volt, hanem gonosz mágia.
Egy hálós megoldás segítene a jelerősségen.
Anya és apa?
- Úgy hangzik. Anya? Apa? - Teljesen igazad van.
Kevin! Saffron!
Kikkel vagytok?
Anya!
Kevinnel és mindenféle cimbijével vagyok.
- Oké. Remek. - Hé! Nem vagyok a cimbid!
Anya! Apa! Azt hittem, végetek. Mert végetek is volt.
- Élek. - Élek.
Sikerült, Saffron! Megmentettük őket!
Nem, Kevin. Magunkat mentettük meg. Nem igaz, Lisa?
Igen, Mike.
Sírtál és kicsit könyörögtél is...
Éltem a lehetőséggel, ennyi.
Gyerekkorom óta rémálmaim voltak arról a démonról.
És mint tudjátok, nekem van gyakorlatom túszhelyzetben,
mert amikor gyerek voltam, kis híján elrabolt egy vad árva lány.
Így aztán felkészültünk.
Ő az! Itt a démon!
Ne bánts minket!
Minden követelést teljesítünk.
Minden utasítást végrehajtunk.
Elég a családi összeborulásból!
Ha élve akarjátok látni a szülőket,
hozzátok el a térképet az Örök Sötétség Erődjébe!
Itt várlak benneteket.
Vigyázzatok magatokra!
Sziasztok!
Siker! Anya és apa élnek!
Nem, rosszabb a helyzet.
A halálnál?
Ja. Kicsivel.
Akkor keressük meg a Sötétség Erődjét,
és mentsük meg őket!
Az a legendák idejében létezik.
Mi nem mehetünk oda.
- Miért? - Mert a Színtiszta Gonosz ott él.
- És? - És ő gonosz.
Színtiszta gonosz.
- És? - És a szüleitek nem olyan nagy ászok.
Hogy értette, hogy halottak voltatok?
- Gőzöm sincs. - Én másképp éltem meg.
- Élek. - Élek.
Megváltoztathattak valamit az időben utazgatással,
talán megváltoztatták valamelyik tetted hatását.
Ó, John, fogd már be! Az lehetetlen.
Ó, nem! Mégis lehetséges.
Abszolút lehetséges.
Hat hét múlva levehetitek róla a gipszet,
és ha még fáj neki, adjatok neki hármat ebből!
Egy! Kettő! Három!
Megesszük?
- Most esszük meg! - Megenni?
Nem, nem esszük meg.
- Hármat. - Megenni hármat. Oké.
Nem, ne egyétek meg!
- Duokornisé. - „Pennepe!”
Igen?
Én meg Kaga együtt vagyunk.
- Ja. - Bocsesz!
Értem. Logikus. Helyes.
Féltékeny vagy?
Nem.
De, tökre az vagy.
- Tökre féltékeny, ugye? - Tökre nem.
Kihasználsz?
- Nem. Dehogy! - De, kihasználsz, hallod!
- Ugye? Tök gyanús vagy! - Nem is! Nem!
- Nem vagyok gyanús! Nem is! - Hót gyanús. Nagyon gyanús!
- Mész megint, Saff? - Aha.
Megint meg kell menteni a másik családomat.
Köszönöm, hogy vigyáztatok rám.
Szívesen, Saff!
Szevasztok!
Később!
Aha, később!
- Szeva, hugi! - Szeva, hugi!
- Szia! - Szia, Saff!
- Szia! - Sziasztok!
Viszlát, Morgó!
Kussolj már, Kevin!
Na jó, Térképész, vigyél el a Sötétség Erődjébe!
Túl veszélyes. Nem mehettek oda.
- Dehogynem. - Bocs,
úgy értettem, túl veszélyes, nem akarok odamenni.
Hogy jutunk el oda, Widgit?
Hát, itt van.
Ó, nem is. Hiányzik róla.
Micsoda?
Ja, hiányzik róla.
A legendák ideje a hiányzó sarokban van.
Meg kell találnunk a hiányzó sarkot.
A térkép sarkát?
Gyerünk, nyomik!
- Szeva, Saff! - Később!
KÉSZÜLT RÉSZBEN TERRY GILLIAM
ÉS MICHAEL PALIN KARAKTEREI
ÉS A „TIME BANDITS” CÍMŰ FILM ALAPJÁN
A feliratot fordította: Varga Attila