Portala ni tu.
Ali se zemljevid moti ali pa je dežela napačna.
- Ali pa se ti motiš. - Ja, tudi to je mogoče.
Od tu bi lahko šla domov?
Ja. A le, če najdem portal.
Mogoče tu spodaj kaj piše.
Ne. To... Ne.
Nak. Nikjer ga ne najdem.
- Bomo pač počakali. - Tu umirajo od mraza.
- Dokler nas ne zazebe. - Mene že zebe.
Kaj bomo, ko pridemo tja?
Niti slučajno ne smeta srečati samih sebe.
Se bova izničila?
Bova implodirala? Bo razneslo najine atome?
Ne, samopodobo vama bo uničilo.
Jaz sem se srečal. Bilo je zelo čudno.
Le kaj pomenijo ti simboli? Mogoče je odgovor za tem zavihkom.
- Nikjer ne vidim portala. - Tam je!
Pa res!
Koliko časa imava, da rešiva starše?
- Draga moja Kevin in Sauron. - Saffron.
Imamo samo 30 minut.
Trideset minut?
Ja, vračamo se v večer, ko smo te spoznali.
Par minut prej.
Kaj? Tisti večer? Ne moremo iti kdaj drugič?
Ne! Tisti večer sta bila tam tako Fianna kot Najvišji.
Ja. Tvegano bo.
- Čakaj. - Stoj! Prenevarno je!
To ni moja težava! Sorči.
Bog pomagaj. Obupna je.
Ja, a je moja sestra.
- Kevin. - Ni varno!
Še kar ne vemo, ali lahko spremenimo preteklost!
Jaz vem.
To ni naša hiša.
V hladilniku so otroci.
Ne igrajta se v mojem hladilniku.
Prav.
Kje sva?
So to črno-beli časi?
- Žur je. - Kako veš?
Še nikoli nisi bil na žuru.
- Sem. - Nisi.
Sem, v dvajsetih.
- Nisi. - Sem.
- Nisi. - Sem!
- Nisi! - Sem!
- Pol ure imava! - Pa se nehaj kregati!
Ja!
Sva v Bingleyju?
Ja, na žalost.
- Kako prideva do Chisley Closa? - Ne poznam.
Lahko poiščeš na telefonu?
Ne.
Orientacijsko točko morava poiskati. Tako delamo v tundri.
Kje je nakupovalni center?
V tisti smeri. Gresta po nakupih?
Demonki bova preprečila, da nama okamni starše.
Hudo.
- Dan je. - Naj bi bil večer.
Mogoče imava več časa.
Ne moremo iti,
- zadnjič smo komaj preživeli. - Moramo. Otroka sta.
Premislil sem se. Nočem, da me bivša zažge.
Nočem, da me kdorkoli zažge, sploh pa ne ona.
- Pogovoriti se moramo. - Ja.
Ne! Takoj pojdite!
Marička!
Smo to mi iz prihodnosti? Moja samopodoba.
Zakaj smo čisto znojni?
Dolga zgodba, ni časa.
Kje sem jaz?
Otroka sta v nevarnosti.
- Hudiča. - Ja, hudiča.
Zelo me je strah.
Ne, si neverjetno pogumen! Tvoje sodelovanje je pomembno!
- Res? - Ja! Madona no!
Zakaj nisem z vami?
- Sem umrl? - Nismo prepričani.
Kako niste prepričani?
Kako sem odprl portal, skozi katerega se menimo?
Zemljevid razumeš bolj, kot veš.
- Res? - Ja! Čas se zlaga!
Razumeš?
Niti ne.
- Kaj se nam je zgodilo? - Niste prepričani?
Dovolj vprašanj! Takoj morate iti! Pojdite!
- To pa ni bilo... - Prav, pomiri se.
- Zakaj sem vreščal? - Zakaj sem bila tako ukazovalna?
- Kaj bo z menoj? - O čem sem govoril?
Pojdiva nazaj po isti poti.
Ta kraj je še hujši kot navadno.
Vsi so tako retro oblečeni.
Mogoče je moderno.
- Zadnje čase ne spremljam mode. - A daj.
Še glasba je stara.
Kot mamin seznam pesmi.
O ne.
Leto 1996 je.
O ne. Stari časi.
Ni pol ure pred njuno smrtjo, pač pa skoraj 30 let.
- Bi se Zemljevidar tako zelo zmotil? - Dejansko še ni bil tako natančen.
Tista hiša z maškarami
je bila naša hiša, preden je to postala.
Najbrž so jo podrli in zgradili naselje.
Naša ulica še ne obstaja.
Ne živiva še tam.
Ne živiva še.
Mislila sem, da bom videla mamo in ata.
Res.
Jaz tudi.
Hotel sem ju rešiti.
V redu je, spet bova poskusila. V drugi čas se bova vrnila.
Lahko ju poiščeva.
Kaj?
Lahko ju vidiva. Živita.
- Nista naju še dobila. Ne poznata naju. - Midva poznava njiju.
Vem, da me ne bo poznala, a rada bi objela mamo.
Kaj pa če kaj zafrkneva in preprečiva svoje rojstvo?
Če preprečiva svoje rojstvo, ne bova obstajala, da bi ga preprečila.
Torej bova obstajala, ne? Malo pomisli.
Kaj?
Ne povej jima, da si njun otrok iz prihodnosti.
Ker ne bosta hotela otrok, ko bosta videla, kako dolgočasen sem?
Kaj boš rekel? "Vajin sin sem. Prišel sem vaju rešit pred demonko,
ki vaju je spremenila v oglje. V torbici vaju nosim. To sta vidva."
Jaz grem k ateku, ti pa pojdi do babi in dedija.
- Kaj bova rekla? - Preveč razmišljaš.
Prepozno. Starši so že duhovi.
Saj nisem ukazovalna, ne?
Nismo prav prišli. Je to Trdnjava teme?
Tu sem. Uspelo mi je.
Kraj je pravi.
- Uspelo mi je. Še sem živ, Penelope. - Ja, super.
Kaj sem hotel reči s tem, da se čas zlaga? V kaj se zlaga?
Ti pogruntaj. Mi ju moramo rešiti.
Se opravičujem.
Pred čim? Nismo povedali.
- Kako bom postal pogumen? - Ne znam si predstavljati.
- S poti, prosim. - Fianna!
- Pardon. Z nekom smo te zamenjali. - Njegovo bivšo.
- Imela sva burno razmerje. - Bi rekel.
Dobro, super.
Ati?
Slikaj, dlje bo trajalo.
Ati.
- Mikey sem. - Kako se pišeš?
Haddock. Ti pa si?
Kevin... Haddaway.
Haddaway? Ha, dala mi je tvoja mama.
Ja.
Šala.
Dobra.
Ata me je nagnal ven igrat se. Prelisičil sem ga.
Zunaj igram. Zmaga.
Game Boy. Kolo sem prodal, da bi ga kupil.
Ata ni bil vesel. Upornik sem.
Ubili so me. Nič zato, še eno življenje imam.
Ja.
Poskusi.
Ne, ne, ne.
Ne, ne. Ne, ne.
To pritisni.
Našel sem ga.
Tistega mini iz posebne spalnice. V napačnem času je.
Sam je.
- Zemljevid ima. - Ste prepričani, da je zemljevid?
- To je torej zemljevid. - Ja.
- V različne dežele lahko greš. - Skrij ga, videl ga bo.
Prepozno. Sem ga že videl.
Zbudi Fianno.
Fianna!
Fianna.
Kaj si mislil s tem, da ne veš, ali sem živ?
To je rekel bodoči jaz, ne sedanji jaz.
Kako naj vem, česar bodoči jaz ne ve?
- Padem v časovno luknjo? - Ne vem!
- Me ujamejo? Pardon. - Ne vem!
- Sta kaj našla? - Ne. Nič.
Očitno ne.
Bodoča jaz je bila zelo ukazovalna. Niti malo si nisem bila všeč.
Sem takšna?
- Ne. - Ne.
Ker nisem ukazovalna. Tako je.
Alto, zlij se z okolico in poišči Kevinove starše.
- Zakaj naj bom jaz pogumen? Ker... - Pojdi že!
Seveda.
Sem bila ukazovalna? Ne, odločna. To ni isto.
Babina poročna obleka. Na črno sem jo pobarvala. Noro, ne?
Ja, odbito.
Noro, ne?
- Poznate ljudi, ki živijo tu? - Jaz ja.
Odbito.
Poznate moja prijatelja Kevina in Savlon?
Tu živita. Otroka sta.
Ste vi njuni starši?
Fuj.
- Fuj. - Ne.
Ne. V redu.
Neka otroka sta se igrala v hladilniku.
- Kam sta šla? - Neko odpravo sta omenjala.
Ja?
Demonko in nakupovalni center.
Nakupovalni center. Odbito.
Konec prizora.
Ojla, si za ples?
Carsko.
Pozdravljena.
Zdravo.
Kaj je, srček?
Sem oseba, ki se je preselila v sosesko.
Sosede spoznavam.
A tako.
Spoznala sem vas in...
Je to vaša hči?
Ja. To je Lisa.
Tako majhna je.
Šest je stara.
Kje imaš mamico, srček?
Umrla je.
Žal mi je.
- Gotovo jo pogrešaš. - Ja. Zelo.
Pogrešam celo prepire z njo. Ko bi se ji le lahko opravičila.
Vsi mami rečemo stvari, ki jih obžalujemo.
Nič zato. Ko boš ti mama, se boš spomnila, da si to govorila.
Prideš naprej?
Na skodelico čaja? In da si umiješ obraz?
Kako je nisi opazil?
- Skozi vrata je šla? - Dobesedno.
- Oči so ji žarele kot lava. - Fianna.
Odbit videz.
Kevina in Žafran moramo poiskati pred njo.
Počakajte.
Vrnila si se.
Vedel sem, da se boš.
Pleši z menoj, pa ti odpustim za vrata.
Veseli me, da sem te spoznala. Nisem te utegnila spoznati.
Šele priselila si se, ne?
Zdaj je veliko bolje.
Že leta se nisem videla v ogledalu.
Starejša sem.
Ni slabo. Zobe sem si umivala z vejicami.
Bi se šli igrat? Telefonirati moram.
- Prav? - Lahko.
Zdravo, mami.
Prihodnosti iz virtualne norosti.
Vedno jo vodi ta naša ljubezen
do naše neuporabne nove tehnologije.
Ni več zvoka, saj živimo pod površjem.
Vrhunska pesem.
Odbita. Rečete, da je nekaj odbito?
Ja. Govori o tem, da bo prihodnost nora. Virtualno nora.
Leta 2020 bomo imeli leteče avte.
Pozabi.
Ideja o letečih avtih je stara skoraj toliko kot sami avti.
S konca 19. stoletja.
Vau. Znanje. Navdušen sem.
- Res? - Mikey, stišaj!
Druživa se.
Ni več zvoka.
Ko ga ne bi bilo, madona. Stišaj!
Oprosti, dedi.
Kdo je ta predrznež?
Ne, dejansko si... Jaz sem...
To je Kevin Haddaway.
Je tisto tvoj Game Boy?
- Zasežen. - Se vidiva, dedi.
Nesramnež!
Hočeta, da vama navijem ušesa?
Oprosti, dedi.
Šele 32 jih imam. Še vedno sem v formi.
Vau. Brihta in upornik.
Car si, Kevin.
Vedno sem želel, da bi to rekel.
Vedno sem želel, da bi nekdo to rekel.
Super, da si ti.
Kakšen je tvoj ata, Kevster?
Do mene je veliko boljši, kot je bil njegov ata do njega.
Mislim, da bi to hotel vedeti.
Rad ga imam.
Oprosti, ker sem ti odgovarjala.
Oprosti, ker nisem odgovarjala, ko si hotela.
Oprosti, ker sem kupovala s tvojim telefonom.
Kaj?
Oprosti, ker sem postrigla Kevina, ko je spal.
Oprosti, ker sem bila nespoštljiva.
Igrava se otroke in mamice. Jaz sem mamica.
Koliko trgovin. V kateri bi bila?
Kevin!
- Kevin! - Ni on.
Ne.
Alto, zlij se z okolico. Povprašaj, ali ju je kdo videl.
In povej, če boš videl Fianno.
- Jaz? - Ja.
Zakaj ne...
Njega nismo videli v prihodnosti. Zate vemo, da si živ.
Jaz nisem živ?
- Ima prav? - Ni nujno.
To je očitno trenutek poguma, o katerem sem si govoril.
- Veš, koliko je ura? - Ja.
Norčevanje. Tudi prav.
Kevina in Kardamom moramo najti pred Fianno.
Ja.
Fianna hoče zemljevid.
Ali pa še vedno hoče mene.
Res trapasto od mene. Oboje bo dobila kot na pladnju.
- Penelope. - Ja?
Nočem še umreti.
V redu.
Še ničesar nisem dosegel,
le grme sem naredil in ukradel nekaj vaz.
V življenju nisem naredil ničesar pomembnega.
Bittelig, obseden si s tem. Mogoče te ravno to ogroža.
Ne morem si privoščiti, da bi te izgubila.
Res?
Ja.
Vidiš, nisem ukazovalna.
Sem rahločutna in delim dobre nasvete.
Ja.
Poišči otroka.
- Takoj. Zdaj. - Ja. Hvala.
Bodi previden.
- Sta mogoče videla razcapana otroka? - Razcapana?
- Tu? - Tu, ja.
Tu je veliko razcapanih otrok.
- O ja. Sami sebi so prepuščeni. - To ni prav.
Michael Jordan.
Z levo.
Dober dan je. Krasno se imam.
Vrhunsko.
O ne. Sem sem jo pripeljal.
Najlepša hvala, Mikey.
To je bil najboljši dan v mojem življenju. Hvala ti.
V redu je. Saj se bova še kdaj družila.
Že, a manj te bom videl ali pa boš imel druge opravke.
- Zakaj se bova manj videla? - Služba pač.
Služba?
Mudi se mi. Rad te imam.
Kdo je tisto, hudiča?
- Demonka. Pojdi v hišo. - Karkoli.
Mene in moje prijatelje lovi. Zapomni si jo.
Daj mi zemljevid!
Skloni se!
- Kaj? - Zapomni si!
Boj se! Zapomni si!
Ata!
- Kaj je May rekla? - Ja.
- Ne. - Je. Zagotovo.
Si v redu, poba?
- Čisto bled si postal. - Res je.
- Kaj pa je? - Elsie, Sid, iti moram.
Tu je.
Kaj pa Winniejeva zlata žila?
O ne.
Bom zdaj umrl?
Najbrž.
Oprosti, ker sem risala po stenah.
Ker sem preklela Fitzroyevo in rekla, da sem to pobrala od tebe.
Čeprav sem res.
- Hej. - Dan.
Socialna služba. Klicali ste zaradi otroka v težavah.
Ja. Zelo je umazana in zmedena.
Dobro. Poskrbeli bomo zanjo.
- Zobe si umiva z vejicami. - Kaj?
Srček, pomoč je prišla.
Saff, kaj pa delaš?
Najina mama je.
- Z nama gre. - Ne more.
Svoje življenje mora živeti, sicer se ne bova rodila.
Rada bi jo rešila.
O ne. O ne.
O ne.
Izpusti Liso. In pridi z nama.
Ja. Veva, da si izgubila mamo.
A saj nočeš, da tudi Lisa izgubi svojo, ne?
Te lahko objamem?
Neizmerno te imam rada.
Zdaj pa jo izpusti, prosim.
Saff, mudi se. Mami, rad te imam.
Veselilo me je. Se vidiva, ko bom dojenček.
Otroka rabita pomoč.
- Vrnita se! - Oma se zdi prijazna.
Izdala me je!
Alo, demonka!
- Saff! - Se me spomniš?
Kar poskusi.
Ne.
Teci!
Krava!
Widgit!
Fianna!
Imaš nekaj, kar hočem.
Povedal sem ti. Med nama je konec.
Takrat sem bil drug človek.
Zemljevid.
Aja. Ne dam ti ga.
- Počasneje, krč me bo prijel. - Teci!
Se opravičujem. Jaz sem se zaletel vate.
Kaj?
Kevin! Našla sva te. In tebe, Paprika.
- Saffron. - Karkoli.
To je bilo pogumno. Dejansko. Ne bom delal iz muhe slona.
Bil sem pogumen, a tega ne obešam na velik zvon.
Fianna!
Fianni. Dve...
Takoj moramo od tod!
Morda se ne bi smeli skriti sem.
- V pasti smo. - Kaj?
Zadaj so vrata.
Vi trije tecite, jaz pa se bom spopadel z njo!
- Ne! - Ne, Bittelig! Nisem ukazovalna,
a ne, Bittelig!
Ja! Nekaj pomembnega bi rad naredil.
Mogoče je to to. Pridi!
Previdno!
- Tecite! - Gremo.
- Kdo si ti? - Kdo si ti?
Dajmo, spopadimo se!
To je vse, kar zmoreš?
Tecite!
- Bo Bittelig v redu? - Dajmo jima zemljevid.
- Ne! - Ne!
Največje zlo ne sme dobiti zemljevida.
Pustiti ga moramo.
- Si ju rešil? Je uspelo? Kje sta? - Otroka sta še.
V napačen čas si nas pripeljal.
Stran moramo, preden nas Fianni dohitita.
In Bittelig?
Fianna!
Se opravičujem, samo depresiven mladenič je.
Moramo se opozoriti, da rešimo otroka pred Fianno.
Veš, kako?
Rekel sem si, da zemljevid razumem bolje, kot mislim.
- Pa ga? - Ne.
Čas se zlaga. Čas se zlaga.
Čas se zlaga. Dvojni pomen.
Čas se zloži vase,
te portale pa odpirajo pregibi na zemljevidu.
Če simbol za uro vrnem v ledenodobni čas
in odprem pregib na zemljevidu, se čas zloži.
Bog pomagaj!
Ne pozabite, portal bo odprt le kratek čas.
- Dobro. - Pogovoriti se moramo.
Ne! Takoj pojdite!
- Marička! - Smo to mi iz prihodnosti?
- Moja samopodoba. - Zakaj smo čisto znojni?
Dolga zgodba, ni časa.
- Kje sem jaz? - Otroka sta v nevarnosti.
- Hudiča. - Ja, hudiča.
Zelo me je strah.
Ne, si neverjetno pogumen! Tvoje sodelovanje je pomembno!
- Res? - Ja! Madona no!
Zakaj nisem z vami?
- Sem umrl? - Nismo prepričani.
Kako niste prepričani?
Kako sem odprl portal, skozi katerega se menimo?
Zemljevid razumeš bolj, kot veš.
- Res? - Ja! Čas se zlaga! Razumeš?
Niti ne.
- Kaj se nam je zgodilo? - Niste prepričani?
Dovolj vprašanj! Takoj morate iti! Pojdite!
Prav, pomiri se.
Zakaj kar naprej vpijete?
- Moji bivši si podoben! - To pa je sreča.
Sem si moral reči, da sem pogumen? Kakšen važič!
Jaz sem spet rekel, da se čas zloži. Enak pogovor smo imeli.
Ne, jaz sem bila manj ukazovalna.
Ojla.
Živ si!
- Ja. - Mislil sem, da si mrtev.
- Z dvema Fiannama si se spopadel. - Mislil sem, da bosta zmagali.
Mimogrede, tvoja bivša se odlično bojuje.
Toda začeli sta se pričkati med sabo.
Saj veste. Izmuznil sem se.
- Šel sem v nakupovalni center. - Gremo.
Našel sem zdravilo za dvoroga in knjigo o zdravljenju poškodb.
To bo tista pomembna reč v mojem življenju.
Ko sem bila jaz na tvojem mestu v tem času, se to ni zgodilo.
- Torej se je nekaj spremenilo? - Ja.
Alto, gremo!
Fianna!
Nogo ti bomo naravnali. To je na 30. strani.
Spet mi je spodletelo.
O tem univerzumu še marsičesa ne vemo.
Ne vemo, ali lahko preprečimo večje stvari,
- kot je smrt. Poskusili smo. - Skušali smo rešiti Susan.
- Ja. - Kaj se ji je zgodilo?
Padla je s pečine, nato pa je nanjo padel balvan.
Bilo je precej jasno.
Pečina je bila visoka. Potem pa še balvan.
Poskusili smo se vrniti v čas, preden se je zgodilo,
a smo vedno prispeli tik za tistim.
- Nismo pa obupali. - Še poskušate?
Ne. Sčasoma smo obupali.
Včasih se je najbolje sprijazniti in živeti naprej.
Čakaj malo. Ni ju v torbi.
- Kaj? - Oglja ni več.
Smo...
Spremenili zgodovino?
Mene hoče!
Halo?
Me slišite?
- Me slišite? Me slišite? - Kaj, za vraga?
Jaz sem, Največje zlo.
Izsledil sem vas.
Razbojnike za vse čase in vašega vodjo, ki mu pravijo...
- Penelope. - Kevin.
V bistvu nimamo vodje.
Dejansko pa sem jaz...
Imate nekaj, kar hočem.
Vsestranski elementaren načrt časa in prostora.
- Ne, zagotovo... - Ne!
Tega pa nimamo.
- Nimamo ga. - Tega nimamo.
Pravite mu zemljevid.
- Aja. - Widgit ga ima.
- Alo. - Ne dobiš ga.
Ti kar govori, a imam nekaj, kar hočete.
Odprt sem za menjavo.
Prvi dan sem vprašala, ali imamo Zoom,
pa si mi zažgal stopala.
Zlobna čarovnija je, ne Zoom.
Lahko ti izboljšam signal.
- Sta to mami in ati? - Tako zveni. Mami? Ati?
Kevin! Saffron!
S kom sta to?
Mami. Sem s Kevinom in njegovimi čudnimi kolegi.
- Dovolj je že. - Nisem tvoj kolega.
Mami in ati. Mislili smo, da sta mrtva. Bila sta mrtva.
Ne mrtva.
Saffron, uspelo nama je. Rešila sva ju.
Ne, Kevin. Sama sva se rešila. Ni tako, Lisa?
Je, Mike.
- Jokal si in rotil. - Znašel sem se.
Od otroštva so me mučile more o tisti demonki.
Jaz pa vem, kako ravnati, če te vzamejo za talca.
Ko sem bila majhna, me je divja sirota skoraj ugrabila.
Bila sva pripravljena.
Ona je. Demonka.
Prosim, ne stori nama hudega.
Naredila bova, kar hočeš. Upoštevala bova ukaze in navodila.
Dovolj je bilo. Če hočeta še kdaj videti starše žive,
prinesita zemljevid v Trdnjavo večne teme.
Čakal bom.
Lepo bodita.
Adijo.
Uspelo nam je. Mami in ati nista mrtva.
- To je hujše. - Hujše od smrti?
Ja. Za odtenek.
Poiščimo Trdnjavo teme in rešimo mamo in atija.
- Trdnjava je v času legend. - Tja ne smemo.
- Zakaj? - Tam živi Največje zlo.
- In? - Žene ga zlo.
Največje zlo.
- In? - Tvoji starši niso tako super.
Zakaj je rekel, da sta bila mrtva?
- Ne vem. - Ne vem nič o tem.
Nisva mrtva.
Morda so med potovanjem skozi čas kaj spremenili
in s tem spremenili potek vaših dejanj?
Utihni, John. To ni mogoče.
Pravzaprav je.
Čisto mogoče je.
Čez šest tednov odstranite gips.
Če ga bo bolelo, mu dajte tri tele.
Ena! Dve! Tri!
Pojemo?
- Pojemo! - Pojemo?
Ne zaužijte jih.
- Tri. - Tri pojemo. Ja.
Ne, to ni za vas.
- Za Dvoroga. - Pennepe.
Ja?
S Kago sva skupaj.
- Ja. - Sorči.
V redu. Ja, to je smiselno. Dobro.
Si ljubosumna?
Ne.
Ja, sumna si.
- Sumna je, ne? Ane? - Res nisem.
Me izkoriščaš?
- Ne. - Ja. Izkoriščevalec si.
- Ane? Ane? Sumljiv si. - Ne!
- Nisem sumljiv. - To je zelo sumljivo.
- Odhajaš, Saff? - Ja.
Spet moram rešiti svojo drugo družino.
Hvala, da ste skrbeli zame.
Jasno, Saff.
Se vidimo.
Se vidimo!
Se vidimo.
- Adijo, sestra. - Adijo, sestra.
- Adijo. - Adijo.
- Čavči.
Adijo, Godrnjač.
Utihni, Kevin!
V redu, Zemljevidar, pelji nas do Trdnjave teme.
Prenevarno je. Nočeš tja.
- Midva hočeva. - Pardon.
Hotel sem reči, da je prenevarno in jaz nočem tja.
Kako pridemo tja, Widgit?
Tukaj je.
O ne. Manjka.
Kaj?
Ja, manjka.
Čas legend je v manjkajočem delu.
Torej ga moramo poiskati.
Poiskati?
Gremo, bizgeci.
- Se vidimo! - Se vidimo!
TEMELJI NA LIKIH T. GILLIAMA IN M. PALINA
PO FILMU TIME BANDITS
Prevedla Nena Lubej Artnak