Казвам ви, умница е. Ще ни е полезна, има нюх.
Така е, имам нюх.
Не й вярвам - работи за шефа.
Всички работим за него, но имаш право.
- Защо да й вярваме? - Свястна е, провидя светлината.
Някои неща ми се изясниха.
Върховното същество иска картата за користни цели.
Може би има смисъл от нашия бунт, но кои сте вие по-точно?
Най-страшните бандити, съществували някога.
- Ти не си ли онзи с чая? - Да, това работя.
- Проблем ли е? - Не, хората обичат отварите ти.
- Казват, че били с остра миризма. - Такива са.
Ще участваш ли?
Да.
- Тогава слушай. Боби? - Планът е да я откраднем.
- Какво да откраднем? - Картата.
Но има един малък проблем - вече е открадната.
От онези недодялани градинари ли?
- Издирвам ги. - Безобразно тъпи са.
Затова шефът си иска картата - голям резил е да те надхитрят глупци.
Не подозират колко е могъща.
- А вие знаете? - И питаш.
Като си я върнем, нещата ще се променят.
Но как ще я вземем, щом е у другите бандити?
Ще ти покажа.
Троя.
1200 Г. ПР. ХР.
- Гори ли? - Вече бях тук.
- Имаше патаклама. - Защо сме тук, Кевин?
- Имам приятелка. - Да бе!
Имам. Казва се Касандра и предсказва бъдещето.
- Не може. - Абсурд.
Всичко, което предрече, ми се случи. Може да знае нещо и за парчето от картата.
- Мислиш, че тя ще ни помогне ли? - Да.
- Да вървим тогава.
Наистина ли? Градът изглежда още гори.
Този град е още по-размирен денем.
Гърците го плячкосват.
Значи си ни довел в разгара на война. Коронният ти номер.
Полека с тези копия, ще убиете някого.
- Как ще намерим Касандра в това меле? - Да питаме някого.
- Извинете. - Пази се.
Пак ти. Снощи те видяхме.
- Идваме при една приятелка - Касандра. - Хвърлиха я в затвора.
- Добре де. - Стига, отказваме се.
- Печелим! - Губите, троянци!
Ще ви помогнем.
Тоанте, Диомеде, водете ги в затвора.
- Водете и другите, но само на свиждане. - Слушам.
- Кои бяха само за свиждане? - Не знам, зяпах битката.
Ти... Ти...
Вътре!
Влизаме де.
Е, видяхме се. Ще държим връзка.
- Супер. - Браво, Кевин.
- Евала, Кевин! - Явно и тя е тук.
Кевин, искаме да ти помогнем, но много ни затрудняваш.
Предупредих ви за коня, но не ме послушахте, и ето.
Това е тя. Касандра!
Кевин! Радвам се, че пак се засичаме.
Не е искрена.
Прокълната е, никой не й вярва.
- Както татко на мен. - Само дето ти обикновено лъжеш.
- Все тая. - Кевин, спаси ли Вселената?
Не още. Първо трябва да спася родителите си.
Не е ли по-добре първо Вселената, пък после тях?
Търсим липсващото парче от картата.
Знаеш ли къде да го намерим?
Май наистина знае.
- Да, имам добро предчувствие. - Ще ни помогне.
Каква пророчица!
Къде последно видяхте парченцето?
- Стига де. - Шарлатанка.
Пророчество? Все едно слушам майка ми.
Но зададе добър въпрос. Къде го видяхте последно?
Последно го видяхме, когато...
- Да. - Когато какво?
Когато умря Сюзан.
- Сюзан беше невероятна. - Най-кадърният бандит.
Била е премазана от огромен камък, нали?
Много си тактичен.
- Беше ли нужно? - Ама че си лош.
Ако последно сте видели липсващото парче където е умряла Сюзан,
трябва да отидем там.
- Има логика. - Може.
Прав е.
- Не, връщам си думите. - И аз.
- Може да спасим и Сюзан. - Опитвахме много пъти.
- Много пъти. - След четвъртия спрях да броя.
Няма да я спасите.
- Сега е моментът. - Ще го направим.
- Това имах предвид. - Ще я спасим.
Трябва само да измислим как да избягаме.
Някога ще се събера ли с моя Гавин?
- Пазя се да не ме убият. - Да или не?
Ако сега продължите да търсите, ще го срещнеш.
- Значи няма да го видя. - Спомни си проклятието.
Трудно ми е да повярвам.
Гавин живее върху човешка глава.
Това вече не го вярвам и без проклятие.
Ще докажем ли на Върховния, че сме повече от озеленители?
Да.
Аз ще се примиря ли с раздялата?
- Не. - Добре.
- Аз ще бъда ли самотен? - Да.
Кевин винаги ли ще е зубрач?
- Не. - Ще победим ли Злост?
Не, изключено е.
- Победата ни е в кърпа вързана. - Но това не е добре.
Не забравяй да спасиш Вселената. Знам, че можеш, вярвам в теб.
Да стигнем до портал и да открием липсващото крайче.
- С прибежки. - Беж.
Бягайте, крийте се зад децата!
- Живеел върху глава. - Порталът трябва да е тук някъде.
Това порталът ли е?
Според картата не.
Какво е това чудо?
Нептун ли е?
Посейдон - гръцкият вариант.
Коленичете пред Посейдон!
- Де да беше толкова интересно по история! - Това не е история, а митология.
Много е вълнуващо, за да е история.
Върнете картата.
Това е Върховното същество!
Моля те, искаме само да спасим родителите ми от Злост.
Ще ни помогнеш ли?
Върнете ми картата, моя е!
Кевин, с него не се излиза на глава. Той има мания за величие. Тичай!
- Леле. - Смайващо е.
Извинявай, не исках да те стресна, Кевстър.
- Ти си Кевстър, нали? - Ами да.
Бях сигурен. Знаеш ли кой съм?
- Върховното същество? - Да, позна.
- В Рая ли съм? - Не, това не е Раят, Кевин.
А неопределено бяло пространство, което сътворих от нищото.
Преди нищото какво е имало? Пълен мрак.
А преди това всичко е било розово.
Мога да го превърна в каквото поискаш.
- В музей? - Дори в музей.
Няколко експоната тук и там, сувенирен магазин с пощенски картички
и кафене с гадна храна.
Всичко мога да направя, но не сега.
- Не можеш ли просто... - Не става така, нужно е време.
А напоследък трябва да се съобразяваш с глупостите на "Човешки ресурси".
Кевин, не те доведох тук да си бъбрим за музеи.
Не, трябва ми нещо друго. Ще познаеш ли? Недей, ще ти кажа.
- Картата. - Ти знаеш? Как разбра?
- Като беше с огромната глава, повтаряше... - Значи наистина знаеш.
Да, искам картата. Как мога да си я върна?
- Но бандитите не искат да ти я дадат. - Проклятие.
Да имаше кой да ми помогне, някой на моята страна.
Някой шпионин ли?
Чудна идея.
Имаш въображение, младежо.
Да, един вид шпионин, който открадва нещо, за да го върне на собственика му.
Ако ги накараш да ти дадат картата
и после я дадеш на мен, ще ти дам нещо в замяна.
Мой Стоунхендж, в който да си живея?
Не, по-скоро си мислех да ти върна родителите.
Можеш ли?
Дали мога? Мога всичко.
Мога да върна родителите ти.
Даже се чудя дали тези бяха подходящи.
Не се вълнуваха от история и не им харесваше, че четеш книги.
Не се съобразяваха с теб.
Мога да ги сменя с нови. Искаш ли?
С родители, които ти обръщат внимание. Може да имаш всичко.
- Или всеки. - Каквито родители си поискаш.
Например това.
- Ела в отбора ни. - Не, играй с нас.
Всички те искат, виж.
Ще идеш ли при тях?
- Кажи ни някои исторически факти. - Да, не щем футбол.
История, история!
Какво ще кажеш, спогодихме ли се?
Кевин.
Слушай, Кевин. Картата ми е много важна.
Шпионирай онези бандити и ми я донеси.
Може да имаш всичко, което си поискаш.
Не е хубаво да се говори така.
Без малко.
- На косъм беше да хване Кевин. - Как ни е намерил?
- Защо вечно нещо се обърква? - Пенелопи не става за водач.
Или ти не разчиташ картата.
"В тундрата сме." "Май сме в Париж през 1920 г."
Ще отидем там, ще видиш.
Може би има шпионин в редиците ни.
- Къде е Джуди? - Да, къде е?
Ами твоето запиляване в пустинята?
- Всички сте изчезвали, само аз не съм. - Типично за шпионин.
Каза актьорът, който винаги е в роля и умело се прикрива.
Според мен вие тримата работите заедно. Шпионски кръг.
- Аз не мога да лъжа. - Актьорството е точно обратното.
Не шпионирам. Ти си тази със задните мисли.
- Какво? - Стегнете се, моля.
- Добре. - Да се съсредоточим.
- Да се върнем там, където умря Сюзан. - Много е далеч.
Минава се през много места и времена.
Намерих пряк път, който елиминира всички междинни спирки.
Нещо като експресен маршрут.
- Има ли уловка? - Не. Всъщност...
Майко мила. На косъм бяхме.
Щяхме да паднем в пропаст!
- Бях прав. - Беше сигурен, че ще оцелеем.
- Почти сигурен. - Почти ли?
- Да, около 60%. - Шейсет процента?
Защо каза, че Пенелопи има скрити намерения?
Тя ми подшушна да ходим до местата, където може да е Гавин.
Това е бил планът й през цялото време.
- Какво? - Кой?
Бившият й годеник.
Не е точно бивш, но изчезна. Все още сме заедно.
А каза, че правим това, за да живеем по своя воля.
Търсела си бившето си гадже?
- Годеник. - Лъгала си ни?
Не бих го нарекла така.
Не, по-сложно е.
Той не ме е разбрал правилно.
Вижте. Моментът, в който ни хващат маорите.
Вижте! Джуди.
АОТЕАРОА, 1320 Г.
- Джуди, стой далеч от бездни! - Не те чува.
- Пак закъсняхме. - Все закъсняваме.
- Да помълчим. - Тук е умряла Сюзан.
- Благодаря. - Много си тактичен.
Да, това е скалата, от която падна Сюзан
и я премаза огромен камък.
- Боли, нали? - Обувките. Само това остана от нея.
- Не виждам мъртво тяло. - Не, чухме писъците й.
И видяхме как падна. Каза: "Падам от скалата".
А после: "Сега ще ме смаже огромен камък".
Тъжна история.
- От нея останаха само обувките за спомен. - Номер 46.
Да си спомним за Сюзан?
Сюзан.
Не искам да прекъсвам тягостните ви мисли, но онова там не е ли тя?
- Майчице! - Това е тя!
Тя не е... Сюзан!
Сюзан!
- Сюзан! - Тя бяга от вас.
Май не ни позна. Сюзан, чакай!
- Сюзан! - Чакай ни!
Сюзан!
- Сюзан! - Този портал не е на картата.
Така е, а тя няма карта.
Освен ако липсващото парче не е у нея.
- Инсценирала е смъртта си и го е взела. - Не би го направила!
- Идваме, Сюзан! - Така ще се радва да ни види!
ДИНАСТИЯ ЦИН, 220 Г. ПР. ХР.
Сюзан!
- Сюзан! Не чува. - Може да е оглушала след инцидента.
Май не знаете какво е някой да ви игнорира.
Сюзан!
- Ние сме! - Сюзан!
Стражи, спрете ги. Полека, стоп!
Не може да минете, има стена.
Само че няма. Искаме да настигнем приятелката си,
която тъкмо мина от тук.
Никой не може да прескочи тази стена. Невъзможно е.
Но тя успя, защото няма стена.
- Има. - Тогава тя как отиде ей там?
- Сюзан! - Това да не е кодова дума? "Сюзан"!
Знам какви сте вие - убийци, пратени от враговете ми да ме убият.
Смятат ме за суеверен, но как да не съм,
като постоянно се опитват да ме отровят!
Не искаме да те убием.
Това се опитвам да спра с тази стена.
- Ти ли си Цин Шъ Хуан? - Да, дребен наемнико.
Винаги съм искал да видя великата ти стена.
Добре, само че няма...
Велика казваш. Не знам, бива си я.
Не е завършена, но благодаря.
За нищо. Да вървим.
Ако минат от тази страна, им избодете очите и ги изкормете.
- Майчице. - Заради несъществуващата стена ли?
Излишна жестокост.
Чакайте, аз съм гадател.
Така ли? Другото ми любимо нещо освен стените.
Мога да ви кажа, че хора от цял свят ще идват да гледат стената ви.
Не искам да ми докарва хора, а да ги държи далеч!
Точно това ще прави.
Ще бъде изградена от четири милиона тухли и ще бъде завършена след 2000 години.
Две хиляди години?
Строителите ми казаха четири месеца. Няма да се разберем така!
Добрите майстори са кът.
- Нали? - Леле, четири милиона тухли.
Браво на теб. Но трябва да продължим по пътя си.
Пуснете ги.
- Благодаря. - Проверете ги за отрова.
Идеята ми хареса. С четири милиона тухли ще стане яко.
Повярвай ми, ще се получи много добре.
Ще станеш първият император на Китай.
- Какво е Китай? - Китай е...
Кевин, да тичаме, за да догоним Сюзан!
Сюзан?
Ето я!
Господи!
Това олимпиада ли е? Висок скок?
Много по-лошо - град Кафа през 1343 г.
Градът е обсаден от монголските орди,
които катапултират умрели от чума в града.
Отврат! Откъде знаеш?
Първият документиран случай на биологична война.
По този начин чумата е достигнала Европа.
Значи трябва да се махаме.
Само да минем през морето от зомбита.
Тази част от историята е по-добре да се опознава на хартия.
- А Сюзан? - Изгубихме я.
Сюзан!
Сюзан, върни се!
Какво правите? Какво е цялото това търчане и викане?
Търсим приятелката си Сюзан.
И се опитваме да не прихванем силно заразна и смъртоносна болест.
Така наречената "бубонна чума". Не се плашете толкова.
Как да не се плашим, това е силно заразна и смъртоносна болест!
Спокойно, най-обикновено грипче. Всички ще го изкараме.
Така ли?
Не, само старите хора се заразяват, а ние сме на 24 г.
Или ако се къпете. Така че не се къпете, това е причината.
Той се къпе.
Да, но в урина.
- Не! - Да.
Тя е стопроцентова защита срещу бубонната чума.
Последвайте ме за още съвети.
- В коя платформа? - Следвайте ме пеша.
Ей там наляво е магазинът ми.
- Няма да те следваме. - Правим страхотни килими, елате.
Сюзан, върни се! Това сме ние!
Сюзан!
- Ние сме. - Сюзан!
Ако тичаш така, трудно ще те намерим.
Сюзан!
Виж ни, ние сме.
Знам, че сте вие, защото не разбирате от намек!
- Напуснах и вече не съм бандит. - Сюзан не би казала такова нещо.
- Аз съм Сюзан! - Къде е истинската?
Аз съм Сюзан, но отивам някъде и не искам да търчите след мен.
Махнете ми се от очите.
Не разбирам.
Внимание.
Имам да кажа нещо важно.
Задръж.
Каква беше тази кашлица?
Просто прочистих гърлото си.
Така правя, преди да изнеса реч.
Алто, непознатите били нарочвани за чумави и ги убивали.
Ама ние не сме чумави.
Чухте ли? Според мен тези натрапници може да са внесли чумата,
в чието съществуване не вярвам.
Какво? Не ни убивайте, защото смятате, че сме болни.
Нека болестта, която смятате, че носим, направи това.
Да си бях траяла.
Телата, които мятат с катапулта, са заразени с чума, не ние.
Майко мила.
- Идвайте. - Сюзан.
Какво ли е това?
Сюзан дойде да ни спаси.
Знаех си, че няма да ни изостави.
Шегуваше се, че не иска да я намерим. Има уникално чувство за хумор.
Сюзан! Къде е тя?
Сигурно е в колибата.
Защо мислиш така?
Няма къде другаде да е.
Взе ми думите от устата. Да вървим.
Ами ако Върховното същество е вътре и е с облика на Зевс?
Може шпионин да е заложил капан.
Сестра ми не е шпионинът.
Нещата вървяха на зле дълго преди появата й.
- Откакто ти се появи. - Да, може би Кевин е шпионинът.
Сюзан ще знае кой е шпионинът.
Да разберем защо дрънкаше, че не искала повече да е бандит.
Гавин?
Не вярвам на очите си. Най-сетне те намерих!
Гавин.
Сюзан?
Гавин.
- Гавин? Сюзан? - Колко хубаво.
Гавин живее с най-добрата ти приятелка - ще можеш да им гостуваш едновременно.
Какво става?
Пусни го, Сюзан, освен ако не се налага да го придържаш.
Махни се, ако трябва, аз ще го придържам.
Пенелопи, обичам Сюзан.
А аз обичам Гавин.
Но аз пътувах из времето, за да те намеря
и да ти покажа какво бих направила, каква бих могла да съм.
И се радвам за теб.
Не, за теб го правя, не за себе си.
А вместо това тази бандитка и крадла...
Ти открадна любовта на живота ми.
Не съм ценна вещ.
За мен беше. Беше най-ценното съкровище във Вселената.
Не знаехме как да ти кажем, затова избягах.
Рискувах живота си, за да събера най-големите съкровища на света за теб.
Погледни, нося ги. Виждаш ли?
За теб е. Погледни всичко това.
Прибори от времето на крал Джордж, на граф Сандвич са.
Виж златото и рубините на манса Муса и султана на Кайро.
А това е динозавърски зъб.
- Нима не го искаш? - Пенелопи, никога не съм искал съкровища.
Исках само да ми обръщаш внимание, а ти се занимаваше с други неща.
Значи не искаш тази твоя снимка?
Това аз ли трябва да съм?
Ти си, нали?
Не, мисля, че си видяла само това, което искаш.
Но сега, като се замисля, от това може да стане готино колие.
Вече не ти го давам. Какво става тук?
Инсценирах смъртта си, за да се махна от теб.
И откраднах късче от картата, за да не ме намерите.
Разбирам защо си искала да избягаш от Пенелопи, но защо и от нас?
Станеш ли бандит, такъв си оставаш завинаги.
Опомнете се, хора -
само се вряхме между шамарите и вършехме нескопосани кражби.
Исках само да съм с Гав, а вие ме спирахте.
Успяхме да гепим някои неща.
И за какво? Това са всичките ви трофеи.
- А къде е Джуди? - Изгуби се в някаква бездна.
По-скоро е избягала. Не сте бандити във времето.
Просто едни жалки наблюдатели на историята.
Какъв е смисълът от вас?
Не постигнахте нищо от първоначалните цели.
Вярно е, не свършихме онова, което си поставихме за цел.
Какво ще правим?
Дали да не постъпим като Сюзан - да си откъснем по едно парче от картата
и повече никога да не се видим.
Пенелопи.
Гавин може и да не те иска вече, но аз се нуждая от помощта ти.
Благодаря, Кевин.
Сюзан е права - не направихме нещата, които искахме.
Но постигнахме друго.
Какъв е смисълът ли? Ние сме банда, дружина, група хора.
Да, група хора. За това няма спор.
Не съм свършила.
Ние сме екип, грижим се един за друг.
Ето го смисъла, това постигнахме.
Не е нужно да впечатляваме хора, които не ни обичат.
Пука ни един за друг, дори за най-новите членове на екипа.
Затова ще им помогнем да спасят родителите си,
като ги заведем до най-опасното място във Вселената.
Пенелопи, ще дойда с теб до вратата на Крепостта на Вечната тъма.
Аз също, но само до входа, по-нататък - не.
И аз. На драго сърце ще ида дотам, но няма да влизам, шубе ме е.
Сюзан, трябва ни парченцето от картата,
за да стигнем до времето на легендите.
Не ви трябва картата, за да го намерите, глупчовци такива.
Вече сте в него.
Земетресение!
Какво е това?
Кевин, внимавай!
Какво е това, за бога?
- Това е Хен. - Живеете на главата на гигант?
"Живее върху човешка глава."
ПО ГЕРОИТЕ НА ТЕРИ ГИЛИАМ И МАЙКЪЛ ПЕЙЛИН
ПО ЕДНОИМЕННИЯ ФИЛМ
Превод на субтитрите Катина Николова