Hun er altså kvik. Vi kan godt bruge hende.
- Hun sanser ting. - Jeg har sanser. Det er rigtigt.
Vi kan ikke stole på hende. Hun arbejder for chefen.
Det gør vi alle sammen, men god pointe.
- Hvorfor skulle vi stole på hende? - Hun er god nok. Hun har set lyset.
Jeg har fået nogle ting forklaret.
Det Højeste Væsen vil have kortet af årsager, jeg ikke er enig i.
Jeg kan godt se fornuften i at gøre oprør, men hvem er I egentlig?
Bare de mest frygtede banditter
i hele rum-tid-kontinuet.
Jeg troede, du var keruben, der krydrer kaffen.
Også det. Man skal jo leve.
- Har du et problem med det? - Nej, folk kan godt lide kerubkaffe.
- Smagen skulle være skarp. - Ja, det er den.
Vil du være med?
- Ja, jeg er med. - Godt. Så hør efter.
- Bobby? - Planen er, at vi stjæler det.
- Stjæler hvad? - Vi stjæler kortet.
Ja. Det eneste problem er, at det allerede er blevet stjålet.
Af buskadsdesignerne? Har du mødt dem?
- Jeg har været på sporet af dem. - De er snotdumme.
Det er derfor, chefen vil have det. Han er flov over at være blevet narret af tumper.
De ved ikke, hvilken magt det besidder.
- Men det gør I? - Det kan du tro.
Og når vi får kortet tilbage, ændrer alt sig.
Men hvordan får vi fat i det, når de andre banditter har det?
Det skal jeg vise dig.
Troja.
TROJA ÅR 1200 F.V.T.
- Brænder det lidt? - Her har jeg været før.
- Det var hektisk. - Hvorfor skulle vi tilbage, Kevin?
- Jeg har en ven. - Nej, du har ej.
Jo. Kassandra. Hun kan spå om fremtiden.
- Nej, hun kan ej. - Alt det, hun sagde til mig, holdt stik.
Måske kan hun fortælle os, hvor den forsvundne del af kortet er.
- Tror du virkelig, hun kan hjælpe os? - Ja.
- Okay. Kom så.
Er I sikre? Det ser ud, som om det brænder.
Byen er meget mere voldelig om dagen.
Den bliver plyndret af grækerne.
Så du har slæbt os midt ind i en krig. Typisk dig.
Pas på med de spyd. De er livsfarlige.
Hvordan finder vi hende Kassandra i det her kaos?
Vi spørger nogen.
- Undskyld. - Pas på, Kevin.
Det er jer. Vi så jer i går aftes.
Vi er her for at besøge en ven. Kassandra.
Hun blev smidt i fængsel.
- Okay. - Okay. Vi giver op.
- Vi har vundet! - I har tabt, trojanere!
Vi hjælper jer. Bare rolig.
Thoas, Diomedes, før dem til fængslet.
- Også de andre, men de er kun på besøg. - Javel.
- Hvem af dem var på besøg? - Det ved jeg ikke. Jeg kiggede på slaget.
Jer.
Kom så.
Ja, jeg går ind.
Dejligt at besøge jer. Vi ses.
- Super. - Flot, Kevin.
- Ja, flot klaret, Kevin. - Hun må være her et sted.
Kevin, vi vil gerne hjælpe dig, men du gør det godt nok svært.
Man skal skue given hest i munde. Det sagde jeg, men ingen ville lytte.
Se os nu.
Det er hende! Kassandra!
Kevin! Hvor er det godt at se dig igen.
Det mener hun nok ikke.
Nej.
Der hviler en forbandelse over hende. Vi tror ikke på hende.
- Sådan har far det med mig. - På en måde. Du lyver dog for det meste.
- Ja, ja. - Kevin, har du fået reddet universet?
Ikke endnu. Det gør jeg, når jeg har reddet mine forældre.
Kunne du ikke først redde universet og så dine forældre?
Vi mangler et hjørne af kortet for at finde legendernes tid.
Ved du, hvor vi kan finde det?
Jeg tror, hun ved det.
- Ja, det føles rigtigt. - Hun hjælper os.
Sikke en spåkone.
Hvor så I det sidst?
- Det er ikke en god spådom. - Helt ærligt.
Det er ikke en spådom. Det er det, mor altid sagde.
Men det er et godt råd. Hvor så I det sidst?
Vi så det sidst, da...
- Ja. - Da hvad?
Da Susan døde.
Vi er Tidsbanditterne. Susan var flidsbanditten.
- Hun var den bedste af os. - Susan blev mast af kampestenen, ikke?
Tusind tak, Kevin. Meget hensynsfuldt.
- Var det nødvendigt? - Det var ikke pænt.
Hvis I sidst så hjørnet af kortet der, hvor Susan døde, må vi tage derhen.
- Det er måske rigtigt. - Han har ret.
Og nu tror jeg det ikke.
- Slet ikke. - Måske kan vi også redde Susan.
- Vi har prøvet. - Mange gange.
- Rigtig mange gange. - Jeg holdt op med at tælle efter fire.
- I kan ikke redde jeres ven. - Nu lykkes det.
- Vi redder vores ven. Det betyder det. - Vi skal redde vores ven.
Nu skal vi bare ud herfra.
Et hurtigt spørgsmål. Bliver jeg nogensinde genforenet med min Gavin?
Lige nu prøver jeg at undgå at blive dræbt.
Ja eller nej?
Hvis du drager ud på denne færd, bliver I genforenet.
- Så jeg ser ham aldrig igen. - Husk forbandelsen.
Hun er så svær at tro på.
Gavin bor på en mands hoved.
Det er bare latterligt, forbandelse eller ej.
Får vi vist Det Højeste Væsen, at vi er mere end bare buskadsdesignere?
Ja.
- Kommer jeg mig over min kærestesorg? - Nej.
- Bliver jeg ensom? - Ja.
Holder Kevin op med at være en nørd?
- Nej. - Besejrer vi Rendyrket Ondskab?
Nej. Bestemt ikke.
- Glimrende. Sikker sejr. - Men det er ikke godt.
Glem nu ikke at redde universet. Jeg tror på dig!
Lad os komme hen til en portal og finde den manglende del af kortet.
Og pil af sted.
Af sted! Brug børnene som skjolde!
"Bor på en mands hoved."
Portalen må være her et sted.
Er det portalen?
Ikke ifølge kortet.
Hvad hulen er det?
- Er det Neptun? - Det er Poseidon. Den græske udgave.
Knæl for Poseidon!
Gid al historie var så sejt.
Det er ikke historie, Saff. Det er mytologi.
Klart. Det er for spændende til at være historie.
Aflever kortet.
Det er Det Højeste Væsen!
Vi vil bare redde mine forældre fra Rendyrket Ondskab.
Vil du hjælpe os?
Aflever det, der tilhører mig!
Kevin, du kan ikke tale ham til fornuft. Han har et gudekompleks. Flygt!
- Wow. - Lige nemlig.
Undskyld. Jeg ville ikke gøre dig forskrækket, Kevster.
- Du bliver da kaldt Kevster, ikke? - Jo.
Det mente jeg nok. Ved du, hvem jeg er?
Det Højeste Væsen?
Ja, Det Højeste Væsen.
Er det her himlen?
Nej, det er ikke himlen, Kevin. Det er bare et umådelig stort,
ubestemmeligt, hvidt rum, som jeg har skabt ud af ingenting.
Hvad var det ingenting før? Det dybeste mørke.
Inden det var alting lyserødt.
Men jeg kan forme det, som du vil.
- Et museum? - Selv et museum.
Nogle museumsgenstande og en souvenirbutik med postkort.
Og en café med skodmad.
Jeg kan lave det, som du vil have det, men ikke lige nu.
- Kan du ikke bare... - Det sker ikke bare lige sådan.
Det tager noget tid. Nu til dags er der også en masse personalepjat.
Det er et værre bøvl.
Kevin, jeg hentede dig ikke for at tale om museumsbyggerier.
Nej, jeg har noget andet i tankerne, og jeg brug for noget andet.
Kan du gætte det? Jeg siger det bare.
- Du vil have kortet. - Jeg vil... Hvor ved du det fra?
Da du havde det store hoved på, sagde du...
Ja, så ved du det. Okay.
Jeg vil have mit kort, og hvordan får jeg det?
Banditterne vil ikke give dig det.
Fordømt. Hvis bare der var nogen, der kunne hjælpe mig.
Nogen, der var på min side.
Såsom en spion?
Det var en god idé.
Du er en opfindsom ung mand, ikke?
Ja, måske en spion, der stjæler ting tilbage til den oprindelige ejer.
Hvis du får dem til at give dig kortet,
og du så giver mig kortet, vil jeg give dig noget til gengæld.
Min helt egen Stonehenge, jeg kan bo i?
Nej. Jeg tænkte mere i retning af at give dig dine forældre tilbage.
Kan du det?
Om jeg kan det?
Jeg kan alt, Kevin.
Jeg kan få dine forældre tilbage.
Desuden var de forældre lidt et fejlskud. Er du ikke enig?
De ignorerede dine hobbyer, var ligeglade med historie og hadede, at du læste bøger.
De lyttede ikke til dig, Kevin. Jeg kan give dig bedre udgaver af dine forældre.
Hvad siger du så? Forældre, der interesserer sig for dig.
Du kan få hvad som helst...
...eller hvem som helst.
Du kan få de forældre, du vil, Kevin.
- Måske vil du have... - Kevin.
- ...det her. - Vær med på vores hold.
Kom og leg med os, Kevin.
De vil alle sammen have dig. Se.
- Går du hen til dem, Kevin? - Fortæl os historiske fakta, Kevin.
- Ja, glem fodbold. - Historie!
Hvad siger du? Har vi en aftale?
Kevin.
Hør her, Kevin. Kortet betyder meget for mig, ikke?
Ja. Vær spion for mig. Vend tilbage til banditterne...
...og hent kortet for mig.
Du kan få alt. Lige hvad du vil have.
Det var ikke pænt sagt.
For tæt på.
Det var for tæt på.
- Han havde nær taget Kevin. - Hvordan fandt han os?
Hvorfor går alting galt?
Det går galt på grund af Penelopes håbløse evner som leder.
Eller dine manglende evner som kortlæser.
Hr. "Vi er på tundraen." Og "Jeg tror, vi er i Paris i 1920."
Der kommer vi hen. Vent og se.
Måske er der en spion iblandt os.
- Hvor er Judy? - Ja, hvor er Judy?
Lad os tale om det, eller at du forsvandt i ørkenen.
I har alle sammen været forsvundet. Det har jeg ikke.
Typisk spionadfærd.
Siger skuespilleren det? Ham, der aldrig er sig selv? Forklædningens mester?
Jeg tror, at I tre arbejder sammen.
- Det er en spionring. - Jeg er kun i stand til at tale sandt.
Dit skuespil er ikke den pure sandhed.
Jeg er ikke spion, Penelope. Du har skjulte motiver.
- Hvad? - Kan vi ikke lige holde fokus?
Ja.
- Ja, vi må holde fokus. - Vi skal derhen, hvor Susan døde.
Hold nu op. Det er langt væk.
VI skal rejse gennem steder og tid for at nå frem.
Jeg har fundet en genvej, så vi kan springe alle stoppene undervejs over.
I kan kalde det en ekspresrute.
- Er der en hage ved det? - Nej. Eller...
- Hold da op. Det var tæt på. - Vi var nær røget ned fra en klippe!
- Jeg havde ret. - Du var sikker på, at vi overlevede.
- Næsten sikker. - Næsten?
- Ja, omkring 60% sikker. - Tres procent?
Hvad var det, du sagde om, at Penelope havde et skjult motiv?
I al hemmelighed gav Penelope mig besked på
at føre os alle de steder hen, hvor Gavin kunne være. Det var Penelopes plan, ikke?
- Hvem? - Hendes eks-forlovede.
Kun eks, fordi han forsvandt. Teknisk set er vi stadig sammen.
Du sagde, vi gjorde det for at blive fri, gøre oprør, leve vores liv.
Så har du bare ledt efter din ekskæreste?
- Forlovede. - Løj du for os?
Sådan vil jeg ikke karakterisere det.
Nej, det er bare... Der er flere vinkler i det.
Han fremstillede det forkert.
Se. Det er os, der bliver fanget af maorier.
- Se! Der er Judy. - Judy!
AOTEAROA ÅR 1320
Judy! Undgå tomrummet!
Vi kan ikke høre os. Judy!
- Det er for sent igen. - Altid for sent.
- Vi holder et øjeblik. - Det var her, Susan døde.
- Tusind tak, Kevin. - Meget hensynsfuldt.
Hensynsfuldt. Ja, det er den klippe, hvor Susan på tragisk vis faldt ned,
og ja, hvor hun på tragisk vis blev mast af kampestenen.
- Ja, det gør ondt, ikke? - Skoene...
Det eneste, der er tilbage af hende.
Jeg kan ikke se et lig dernede.
- Vi hørte skrigene. - Og vi så hende falde ned fra klippen.
Og så sagde hun: "Jeg falder ned fra klippen."
Og så sagde hun: "Nu bliver jeg knust af den kæmpestore kampesten."
- Det var sørgeligt. - Og det eneste minde om hende er skoene.
Størrelse 48.
- Skal vi lige mindes Susan? - Ja.
Susan.
Ikke for at afbryde den nederen stemning, men er det hende derhenne?
Hold da op.
- Det er... - Hun er ikke...
Susan!
- Susan! - Susan!
- Hun løber væk fra jer.
Hun kan bare ikke kende os.
Susan, vi er på vej!
- Susan! - Vi kommer!
Susan!
- Susan! - Den portal er ikke med på kortet.
- Nej, og hun har ikke et kort. - Medmindre hun har.
- Den manglende del. - Hun foregav nok at dø for at stjæle den.
Det ville Susan aldrig gøre mod os.
- Vi kommer, Susan! - Susan bliver så glad for at se os!
Susan!
QINDYNASTIET ÅR 220
Susan!
- Susan! - Susan!
- Hun kan ikke høre os. - Måske blev hørelsen skadet af stenen.
Skadet hørelse? Er I aldrig blevet ignoreret før?
Susan!
- Susan, det er os! - Susan!
Vagter, stop dem. Holdt.
I må ikke løbe den vej. Der er en mur her.
Nej, der er ej. Men vi prøver bare at indhente vores ven,
som vel hoppede ind over her.
Ingen kan hoppe over muren. Det er umuligt.
Men det gjorde hun, for der er ingen mur.
- Der er en mur. - Hvordan kom hun så derhen?
- Susan! - Er det et kodeord? "Susan!"
Jeg ved, hvem I er.
I er snigmordere, som er sendt ud af mine fjender for at dræbe mig.
Folk siger, at jeg er overtroisk.
Men man er ikke overtroisk, hvis nogen konstant forsøger at dræbe en med gift!
Det prøver vi ikke på.
Det er den slags, jeg prøver at forhindre med min mur.
- Er du Qin Shi Huang? - Det er jeg, lille snigmorder.
Jeg har altid gerne villet se din store mur.
Okay, men det er ikke en...
Glimrende. Den er rigtig god.
- Den er ikke færdig, men tak. - Jamen selv tak.
Godt. Kom så.
Hvis de krydser muren, så stik øjnene ud på dem og spræt dem op som fisk.
- Hold da ferie. - For ikke at hoppe over en ikke-mur?
- Det er ret skrapt. - Vent lidt. Jeg er sandsiger.
Sandsiger? Lige efter mure er det min yndlingsting.
Ja, og jeg siger dig,
at folk fra hele verden vil strømme til for at se din mur.
Den skal ikke få folk ind. Den skal holde dem ude!
Det gør den også.
Den vil bestå af fire millioner mursten og tage 2000 år at færdiggøre.
2000 år? Håndværkerne sagde fire måneder. Hvor er det typisk.
Det er svært at finde gode håndværkere.
- Er det ikke rigtigt? - Fire millioner mursten.
- Wow. Tillykke. - Flot klaret af dig.
- Nu må vi altså videre. - Vagter, luk dem ind.
- Tak. - Undersøg dem for gift.
Det var faktisk en god idé. Fire millioner mursten er herrefedt.
Tro mig. Det hele løser sig.
Du bliver den første kejser af Kina.
- Hvad er Kina? - Kina er...
Kevin, vi må løbe, hvis vi skal indhente Susan!
Susan?
Det er Susan! Susan!
Milde skaber!
Er det OL? Højdespring?
Det er meget værre. Det er byen Caffa i 1343.
Den er belejret af den mongolske horde, der katapulterer pestofre ind i byen.
Klamt. Hvorfor ved du overhovedet det?
Det er det første kendte tilfælde af biologisk krigsførelse.
Det var sådan, den sorte død kom til Europa.
Okay. Så må vi væk herfra.
Ja, vi behøver bare at spæne gennem en masse zombier.
Denne del af historien er nok bedre bare at læse om.
- Hvor er Susan? - Vi har mistet Susan.
Susan!
Susan! Kom tilbage!
Hvad laver I? I løber rundt og søger og leder og løber. Hvad går det ud på?
Vi leder efter vores bedste ven, Susan.
Mens vi prøver at holde os væk fra meget smitsomme dødbringende sygdomme.
Den såkaldte byldepest. Den behøver I ikke bekymre jer om.
Det lyder vanvittigt at undlade at bekymre sig om en smitsom og livsfarlig sygdom.
Nej, det er ligesom influenza. Alle bliver smittet før eller siden.
- Er det rigtigt? - Nej.
Man får kun pest, hvis man er gammel, og vi er kun 24.
Eller hvis man vasker sig. Så lad være med det. Det er det vigtigste.
Han vasker sig.
Ja, men i urin.
Jo.
- Nej. - Jo.
Garanteret beskyttelse mod byldepest. 100 procent.
- Følg med og få flere gode tip. - Til hvad?
Til fods. Følg med mig til fods. Min butik ligger lige herhenne til venstre.
- Nej, vi går ikke med. - Vi har gulvtæpper.
Det er lige jer. Kom.
Susan! Kom tilbage. Det er os. Susan!
Susan!
Susan, du kan ikke... Susan.
Susan, det er os.
Susan!
Det er sværere at finde dig, hvis du løber din vej.
Susan!
Susan, det er os. Det er det.
Jeg ved godt, det er jer. I fatter ikke en hentydning!
Jeg siger op. Er I med?
- Jeg er ikke bandit længere. - Det ville Susan aldrig sige.
- Jeg er Susan! - Hvad har du gjort af den rigtige Susan?
Jeg er Susan. Jeg prøver at komme et sted hen, uden at I følger efter mig.
Lad mig være.
Jeg forstår det ikke.
Undskyld mig.
Jeg har noget vigtigt at sige.
Lige et øjeblik.
Hvad var det for en hosten?
Det var mig. Jeg rømmede mig bare.
Jeg skal til at fremføre en tale. Sådan her.
Alto, folk udefra, der mistænktes for at komme med pesten, blev dræbt.
- Men vi har ikke pest. - Nej.
Hørte I det?
Jeg tror, de uindbudte gæster har taget pesten med sig,
som jeg ikke selv tror på.
Hvad? Nej, folkens.
I må ikke dræbe os, fordi I tror, vi har en dødbringende sygdom.
Lad den dødbringende sygdom, I tror, vi har, klare det for jer.
Jeg skulle ikke have sagt...
Det er ligene, der bliver katapulteret herind, der har pest, ikke os.
Ikke os. Widgit...
Du milde.
Mystisk.
I må ikke dræbe os.
- Så kom. - Susan.
Hvad kan det være?
Susan kom og reddede os.
Jeg vidste, hun ikke ville lade os slagte af pøblen.
Og at hun lavede sjov med, at vi ikke skulle følge efter hende. Hun har humor.
Susan! Hvor er hun?
Susan!
Jeres falske ven er sikkert i det hus.
Hvorfor tror du det?
- Fordi der ikke er andre steder her. - Det skulle jeg til at sige. Kom så.
Hvad, hvis Det Højeste Væsen er derinde i form af Zeus?
Det kan være en af spionens fælder.
Min søster er ikke spion.
Tingene gik galt, længe før hun overhovedet var her.
- Faktisk lige siden du dukkede op. - Ja, Kevin er sikkert spionen.
Susan ved, hvem spionen er, ikke?
Lad os komme til bunds i det pjat med, at hun ikke vil være bandit.
Gavin?
Jeg fatter det ikke.
Efter så lang tid har jeg endelig fundet dig.
Gavin.
Susan?
Gavin.
- Gavin? Susan? - Det var da hyggeligt.
Gavin bor sammen med din bedste ven, så du kan besøge dem på samme tid.
Hvad sker der?
Slip ham lige, Susan, medmindre han har brug for støtte.
I så fald skal jeg nok støtte ham. Gå væk.
Penelope... Jeg elsker Susan.
Og jeg elsker Gavin.
Nej. Men jeg...
Jeg har rejst gennem tiden for at finde dig
og vise dig, hvad jeg kan gøre, og hvem jeg kan være.
Det er godt for dig.
Nej, for dig. Det er godt for dig, ikke mig. Dig.
Og i stedet er den bandit, den tyvetøs... Hun...
Du har stjålet min eneste ene.
- Penelope, jeg er ikke en værdigenstand. - Det var du for mig.
Du var universets største skat.
Vi kunne ikke få det sagt til dig, så jeg stak af.
Nej, jeg...
Jeg har sat livet på spil for at samle verdens største rigdomme til dig.
Jeg har dem her. Kan du se?
Det er til dig. Bare se alt det her.
Det er bestik fra georgiansk tid. Jarlen af Sandwich.
Og det her er...
Se bare. Guld og rubiner fra Mansa Musa og sultanen af Cairo.
Det er en tand fra en dinosaurus. Siger du, at du ikke vil have den?
Penelope, jeg ville aldrig have skatte.
Jeg ville bare have tid sammen med dig, men den brugte du på andre ting.
Så vil du vel ikke have billedet af dig?
Skulle det være mig?
Det er da dig, ikke?
Nej. Jeg tror, du så det, du gerne ville se, Penelope.
Men når jeg tænker over det, kunne det blive en fed halskæde.
Nej, den får du ikke nu.
Hvad foregår der her?
Jeg foregav at dø, så jeg kunne slippe væk fra dig.
Og jeg stjal en del af kortet, så du aldrig kunne finde mig her.
Jeg forstår godt, at du ville væk fra Penelope,
men hvorfor ville du væk fra os?
Ja, en gang bandit, altid bandit, ikke?
Vågn nu op, venner. Hvad gjorde vi egentlig
ud over tit at være døden nær og ikke formå at stjæle noget?
Jeg ville bare være sammen med Gav, men det forhindrede I.
Okay.
Det lykkedes os da at få nogle ting, men jeg...
Men hvad? Det er hele jeres rov.
- Og hvor er Judy? - Hun forsvandt i tomrummet.
Hun stak sikkert af. I er ikke tidsbanditter.
I er bare uheldsramte turister i historien.
Hvad skal det gøre godt for? I har ikke gjort noget af det, vi satte os for.
Nej, det passer.
Vi har ikke gjort noget af det, vi drog ud for at gøre. Hvad skal det gøre godt for?
Måske skal vi lave en Susan,
hver især rive et stykke af kortet og dele os.
Så behøver vi aldrig se hinanden igen.
Penelope.
Gavin har måske ikke brug for dig, men det har jeg virkelig.
Tak, Kevin.
Susan har ret. Vi har ikke gjort noget af det, vi drog ud for at gøre.
Men vi har gjort andre ting.
Hvad skal det gøre godt for?
Vi er en bande, en gruppe. En forsamling af mennesker.
Ja, en forsamling af mennesker. Det vil jeg ikke nægte.
Jeg har ikke talt færdig.
Vi er et team. Vi passer på hinanden.
Det skal det gøre godt for. Det er det, vi har gjort.
Vi behøver ikke at imponere folk, der er ligeglade med os.
Vi holder af hinanden. Selv de nyeste medlemmer af vores team.
Og derfor hjælper vi dem med at redde deres forældre...
...ved at tage dem med til lige uden for det farligste sted i universet.
Penelope, jeg vil følge dig til tærsklen til Det Evige Mørkes Fæstning.
Også jeg. Hele vejen til indgangen og ikke længere.
Så er vi tre. Jeg tager med glæde med hele vejen, men jeg tør ikke gå ind.
Susan, vi skal bruge det stykke af kortet, du tog,
så vi kan finde vej til legendernes tid.
I har ikke brug for kortet for at finde legendernes tid, klaphatte.
I er allerede i den.
Jordskælv!
Hvad er det?
Kevin! Pas på!
Hvad i alverden er det?
- Det er bare Hen. - Bor I på en kæmpes hoved?
"Bor på en mands hoved."
DELVIS BASERET PÅ KARAKTERER SKABT AF TERRY GILLIAM OG MICHAEL PALIN
BASERET PÅ FILMEN 'TIME BANDITS'
Tekster af: Eskil Hein