Ta on nutikas. Me saame teda kasutada.
Ta tajub igasugu asju.
Mul on tajud. See on tõsi.
Teda ei saa usaldada, ta töötab bossi heaks.
Me kõik töötame, aga sul on õigus.
- Miks peaksime teda usaldama? - Ta on usaldusväärne. Ta nägi valgust.
Mulle on mõned asjad ära seletatud.
Ülim Olend tahab kaarti põhjustel, millega ma ei nõustu.
Mõistan, miks keegi mässu plaanida võiks, aga kes te täpsemalt olete?
Kõigest kardetuimad bandiidid terves aegruumis.
Sina valmistad ju keerubijooki.
Seda ka. See toob leiva lauale. On sul sellega probleeme?
Ei, rahvas armastab keerubijooki.
- Maitse olevat üsna pikantne. - On jah.
Oled siis käpp?
Olen küll.
Tore. Siis kuula.
- Bobby? - Plaan on järgmine. Me varastame selle.
Mille?
Me varastame kaardi.
Jah. Üks väike probleem: see on juba varastatud.
Nende põõsadisainerite poolt? Oled sa nendega kohtunud?
- Olen nende jälgi ajanud. - Nad on rumalad, rumalad, rumalad.
Sellepärast boss kaarti ilmselt tagasi tahabki.
Tal on piinlik, et idioodid ta üle kavaldasid.
Neil pole aimugi, kui võimas see kaart on.
- Aga teil on? - Muidugi.
Ja kui me kaardi tagasi saame, hakkavad asjad muutuma.
Aga kuidas me selle teiste bandiitide käest kätte saame?
Kohe näitan.
Trooja.
TROOJA 1200 E.M.A
- Kas see põleb natuke? - Ma olen siin käinud.
- Päris ärev oli. - Miks sa meid siia tõid, Kevin?
Mul on sõber.
Ei ole.
On küll. Kassandra. Ta näeb tulevikku.
- Ei näe. - Ei ta näe.
Kõik, mida ta ütles, sai teoks.
Ehk teab ta, kus kaardi puuduv osa on.
Arvad, et ta aitab seda leida?
Jah.
- Jah. - Olgu, lähme.
Olete kindlad? Tundub, et linn põleb.
Päevasel ajal on see linn palju vägivaldsem.
Kreeklased on siin rüüstamas käinud.
Sa tõid meid siis sõja keskele.
Tüüpiline sina.
Ettevaatust odadega, tapate kellegi veel ära.
Kuidas me tolle Kassandra sellises segaduses üles leiame?
Küsime kelleltki.
- Vabandust! - Ettevaatust.
Sina siin. Me nägime sind eile õhtul.
Me tulime oma sõbrale külla. Kassandrale.
Ta pandi vangi.
- Olgu. - Olgu-olgu.
Anname alla.
- Meie võit! - Ja teie kaotus, troojalased!
Olgu, aitame. Pole probleemi.
Thoas, Diomedes, viige nemad vanglasse.
Ja need teised ka, aga ainult külla.
Just nii!
Kes neist ainult külla lähevad?
Ei tea, jälgisin lahingut.
Sina... Sina...
Eluga!
Jah, juba lähen.
Oli meeldiv teid külastada. Suhtleme.
- Vahva. - Hästi tehtud, Kevin.
Jah, hea töö, Kevin.
Ta peab olema kusagil siin.
Kevin, me tahame sind tõesti aidata,
- aga sa teed selle raskeks. - Jah.
Kingitud hobuse suhu tuleb vaadata. Ütlesin seda, aga keegi ei kuulanud.
Ja vaadake meid nüüd.
See on tema. Kassandra! Kassandra!
Kevin! Küll on tore sind jälle näha.
Ta ei mõtle seda tõsiselt.
Ei.
Tal lasub needus. Me ei usu ühtegi tema sõna.
- Nagu isa mind ei usu. - Nojah, aga sina tavaliselt valetadki.
- Mida iganes. - Kevin, oled sa juba universumi päästnud?
Veel mitte. Kõigepealt päästan oma vanemad.
Äkki päästad enne ikka universumi ja alles siis oma vanemad?
Me vajame puudu olevat kaarditükki, et jõuda legendide ajastusse.
Kas sa tead, kust seda otsida?
Ta vist teabki.
- Minu arust lootust on. - Jah, ta aitab meid.
Tõeline prohvet.
Kus te seda viimati nägite?
- Ole normaalne! - See pole mingi arbumine.
See pole mingi ennustus. Meie ema küsis sama.
Aga nõuanne on hea.
Kus te seda viimati nägite?
Viimati nägime me seda, kui...
- Jah. - Millal?
Kui Susan suri.
Oleme bandiidid ja Susan oli bandiitide bandiit.
Ta oli meist parim.
Susan. Hiigelsuur rahn lömastas ta, eks?
Aitäh, Kevin. Nii taktitundeline.
- Oli see vajalik? - See polnud ilus, Kevin.
No kui te nägite kaardi puuduvat osa viimati paigas, kus Susan suri,
peame me minema sinna.
- Tal võib õigus olla. - Võimalik.
- Võib jah. - Tal ongi õigus.
Ja enam ma seda ei usu.
Jah, sugugi mitte.
Ehk saame ka Susani päästa.
- Me proovisime. Korduvalt. - Nii palju kordi.
Väga palju kordi.
Pärast nelja läks lugemine sassi.
- Oma sõpra te ei päästa. - Usun, et sel korral õnnestub.
- Me päästame ta. - Teeme ära.
- Seda see tähendab, nii et... - Me päästame oma sõbra.
Nüüd peame siit lihtsalt välja pääsema.
Kiire küsimus: kas ma saan veel kunagi oma Gaviniga kokku?
Ma otsin praegu inimesi, kes mind tappa tahavad.
Jah või ei?
Sellele missioonile minnes kohtud sa temaga taas.
- Nii et ma ei näe teda enam iial. - Ära unusta needust.
Teda on jube raske uskuda.
Gavin elab ühe mehe pea peal.
No see on naeruväärne, isegi ilma needuseta.
Kas me näitame Ülimale Olendile, et oleme enamat kui põõsadisainerid?
Jah.
Kas ma saan lahkuminekust üle?
- Ei. - Tore.
Tunnen ma üksildust?
Jah.
Kas Kevin jääbki nohikuks?
- Jah. - Saame me Puhtast Kurjusest jagu?
Ei. Kindlasti mitte.
Tore. Võit on garanteeritud.
Aga see pole ju hea.
Ära unusta universumit päästa. Tean, et sa suudad. Ma usun sinusse!
Olgu. Läheme portaali juurde ja otsime kaarditüki üles. Läki!
- Ja vudime! - Vudime.
Jookske, jookske! Kasutage lapsi kilbina!
„Elab ühe mehe pea peal.“
Portaal peab olema kusagil siin.
Kas see on portaal?
Kaardi järgi mitte.
Põrguvärk, mis see veel on?
Kas see on Neptun?
Poseidon. Kreeka versioon.
Põlvitage Poseidoni ees!
Kogu ajalugu võiks nii lahe olla.
See pole ajalugu, Saff. See on mütoloogia.
Jajah. Ajaloo kohta liiga põnev.
Tagastage kaart.
See on Ülim Olend!
Palun, me tahame vaid mu vanemad Puhta Kurjuse käest päästa.
Äkki aitad meid?
Tagastage see, mis kuulub mulle!
Kevin, loogikast pole tema puhul kasu. Ta peab ennast jumalaks. Jookse!
- Oh sa. - Väga õige - oh sa.
Anna andeks, ma ei tahtnud sind ehmatada, Kevster.
- Sind kutsutakse Kevsteriks, eks? - Nojah.
Nii ma arvasin. Kas sa tead, kes ma olen?
Ülim Olend?
Jah, Ülim Olend.
Kas see on paradiis?
Ei ole, Kevin.
See on lihtsalt suur, tohutu umbmäärane valge ruum, mille ma tühjusest lõin.
Ja mis sellele eelnes?
Täielik pilkane pimedus.
Enne seda oli kõik roosa.
Võin muuta selle ükskõik milliseks.
Näiteks muuseumiks?
Isegi muuseumiks.
Mõned artefaktid siin ja seal, sealpool postkaarte müüv suveniiripood
ja rõvedaid roogi pakkuv kohvik.
Võin muuta selle selliseks, nagu sa tahad, ükskõik milliseks... Aga mitte praegu.
Aga kas sa ei võiks lihtsalt...
See ei juhtu nipsust.
See võtab aega.
Ja tänapäeval tuleb personaliosakonnaga jageleda.
Jah. Õudselt tüütu.
Kevin, ma ei toonud sind siia, et muuseumite ehitamisest rääkida.
Ei. Mul mõlgub meeles midagi muud. Ja ma vajan ühte teist asja.
Aimad, mida? Ära paku, ütlen ise.
- Sa tahad kaarti. - Tahan... Sa tead?
Sa... Kuidas sina seda tead?
Selle suure pea sees olles ütlesid sa...
Jah. Sa tead siis tõesti. Selge.
Jah, ma tahan oma kaarti. Kuidas ma selle saan?
Bandiidid ei taha seda sulle anda.
Neetud.
Oleks vaid keegi, kes mind aidata saab. Keegi, kes oleks minu poolt.
Nagu spioon?
Sp... Suurepärane mõte.
Sa oled hea fantaasiaga noormees, mis? Jah, ehk midagi spioonilaadset.
Spioon, kes asjad algsele omanikule tagastab.
Kui nad kaardi sulle annaksid
ja sina selle mulle annaksid, annaksin mina sulle vastutasuks midagi.
Isikliku Stonehenge'i, milles elada?
Ei, pigem pidasin ma silmas sinu vanemate tagastamist.
Sa suudaksid seda?
Et kas ma suudan seda?
Ma suudan kõike, Kevin.
Võin su vanemad tagasi tuua.
Ja veel enam: su vanemad on paras viga, kas sa ei arva?
Teile ei meeldinud samad asjad,
nad ei hoolinud ajaloost, vihkasid seda, et sa nii palju loed.
Nad ei kuulanud sind, Kevin.
Võin anda sulle paremad versioonid.
Mis sa sellest arvad? Vanemad, keda sa päriselt huvitad.
Saaksid, mida tahad...
ja keda tahad.
Võid endale ise vanemad valida, Kevin.
- Ehk sooviksid... - Kevin.
- ...seda. - Tule meie tiimi.
Mängi meiega, Kev.
Näe, kõik tahavad sind. Vaata neid. Kas liitud nendega, Kevin?
Kevin, jaga meiega fakte ajaloost.
Jah, aitab jalkast.
Ajalugu! Ajalugu!
Mida arvad, Kevin? Kas oleme kokku leppinud?
Kevin?
Kuula, Kevin. See kaart on mulle väga oluline.
Jah. Saa mu spiooniks, mine bandiitide juurde tagasi
ja too mulle see kaart.
Sa võiksid saada kõik. Kõik, mida soovid.
Nii ei ole ilus öelda.
Napikas, napikas, napikas.
Liiga napikas.
- Ta oleks Kevini kätte saanud. - Kuidas ta meid leidis?
Miks kõik kiiva kisub?
Sest Penelope on väga kehv juht.
Ja sina ei oska kaarti lugeda.
„Oo, me oleme tundras“ ja „Oo...“ „See on vist Pariis, aasta 1920“.
Me läheme õigesse kohta. Küll te näete. Kuid ehk on meie ridades spioon.
- Kus Judy on? - Õige jah. Kus ta on?
Räägime sellest. Või hoopis sellest, kuidas sa kõrbe kadusid.
Muide, te kõik olete uitama läinud. Mina ei ole.
Tüüpiline spioon.
- Ise oled näitleja. - Jah.
Meisterlik maskeeruja, kes pole iial tema ise.
Mina arvan, et te kolm teete koostööd. See on spioonirühmitus.
Mina suudan vaid tõtt rääkida.
Näitlemine ei ole tõe rääkimine, sõber.
Mina ei ole spioon, Penelope. Varjatud eesmärk on sul.
- Mida? - Äkki keskendume?
Jah.
Jah, peaksime keskenduma.
Peame jõudma kohta, kus Susan suri.
Kuule, see on jõle kaugel.
Peaksime rändama läbi nii paljude perioodide.
No ma mõtlesin välja otsetee, mis kõik vahepeatused kõrvaldab.
Võite seda kiirteeks nimetada.
- Kas asja juures on mingi konks? - Ei. Või noh, ja...
Jessas. See oli, nagu, napikas.
Oleksime kaljult alla kukkunud!
- Ohoh, mul oli õigus. - Ütlesid, et me jääme kindlasti ellu.
- Peaaegu kindlasti. - Peaaegu?
- Jah, olin umbes 60% kindel. - 60%?
Mida sa Penelope varjatud eesmärgist rääkisidki?
Ah jaa. Penelope ütles mulle salaja,
et viiksin meid kõikjale, kus Gavin olla võib.
See oli algusest peale tema plaan. Eks?
- Mida? - Kes?
Ta endine kihlatu.
Endine, sest ta kadus. Põhimõtteliselt oleme endiselt koos.
Ei-ei. Ütlesid, et teeme seda, et olla vabad, mässata, oma elu elada.
Aga otsisid hoopis oma peikat?
- Kihlatut. - Sa valetasid meile?
Mina seda nii ei kirjeldaks.
Ei, see on... Sellel asjal on rohkem tahke.
See pole... Ta kirjeldas seda valesti.
Vaadake, maoorid võtsid meid kinni.
- Vaadake! Judy on seal. - Judy!
AOTEAROA AASTA 1320
Judy! Ära kao tühjusesse!
Me ei kuule meid. Judy!
Jäime jälle hiljaks.
- Me hilineme alati. - Jah.
- Võtame hetke. - Siin Susan surigi.
- Aitäh, Kevin. - Nii taktitundeline.
- Tõepoolest. - Tänan.
Jah, see on seesama kalju, millelt Susan kahjuks alla kukkus.
Ning jah, siin too rahn ta kahjuks lömastaski.
- See teeb haiget. - Saapad.
Kõik, mis temast alles jäi.
Laipa ma seal all küll ei näe.
Ei, me kuulsime karjeid.
Ja nägime teda kukkumas.
Ja siis hüüdis ta: „Ma kukun kaljult alla!“
Ja seejärel: „Nüüd lömastab mu see tohutu kivirahn.“
See oli kurb.
Ja teda jäid meenutama vaid need saapad.
Suurus 46.
- Kas võtame hetke meenutamiseks? - Jah.
Susan.
Ma ei tahaks teie nutulaulu häirida,
aga kas see on tema?
Ah sa mait.
See... See on...
Ta polegi...
Susan! Susan!
- Susan! - Susan!
Susan!
- Susan! - Ta põgeneb teie eest.
- Ta ei tunne meid lihtsalt ära. - Jah.
- Susan, me tuleme! - Susan!
- Kohe tuleme!
Susan!
- Susan! - Seda portaali kaardil pole.
Ei, ja temal pole kaarti.
Võib-olla on.
- Kadunud tükk. - Ta mängis surnut, et see näpata.
Susan ei teeks meile nii.
Me tuleme, Susan! Me tuleme!
Susan rõõmustab, kui meid näeb.
Susan!
QINI DÜNASTIA 220 E.M.A
Susan!
- Susan! - Susan!
Susan! Ta ei kuule.
Ehk kahjustas rahn kuulmist.
Kahjustas kuulmist? Kas te ei ole enne korvi saanud?
Susan!
- Susan, meie siin! - Susan!
Valvurid, peatage nad. Oot-oot. Seis.
Sinnapoole ei saa joosta, siin on müür.
Ei ole. Aga me üritame jõuda järele oma sõbrale,
kes siit vist üle hüppas.
Keegi ei hüppa sellest müürist üle, see on võimatu.
Aga ta hüppas, sest müüri pole.
- On küll. - Kuidas me sõber siis sinna sai?
- Susan! - Kas see on parool? „Susan!“
Ma tean, kes te olete. Mõrtsukad, kelle mu vaenlased mind tapma saatsid.
Inimesed ütlevad, et ma olen ebausklik.
Aga see pole ebausk,
kui sind päriselt kogu aeg mürgiga tappa üritatakse!
- Meie ei ürita. - Ei.
Ja sellistele asjadele ma oma müüriga lõpu teha tahangi.
Kas te olete Qin Shi Huangdi?
Olen jah, tilluke mõrvar.
Oh sa. Olen alati teie suurt müüri näha tahtnud.
Hästi, aga see pole...
Suurt? Nojah, see on juba päris kogukas.
See on veel poolik, aga aitäh.
Võtke heaks.
Olgu, lähme ära.
Kui nad üle tulevad, torgake silmad välja ja rookige neid nagu kalu.
- Ei no täitsa pael. - Jah? Olematu müüri mitteületamise eest?
Päris karm karistus.
Oodake. Ma olen arbuja.
Arbuja? Arbujad on mu suurimad lemmikud, pärast müüre.
Jah, ja ma võin öelda,
et inimesed tulevad tervest maailmast kokku teie müüri vaatama.
See peaks inimesi eemal hoidma, mitte juurde tooma!
See teeb ka seda.
See koosneb neljast miljonist tellisest ja selle valmimine võtab 2000 aastat.
2000 aastat?
Ehitajad ütlesid, et neli kuud. Naeruväärne. Tüüpiline, eks?
Häid ehitajaid on raske leida.
- Eks ole? - Oh sa. Neli miljonit tellist.
- Õnnitlused. - Hästi tehtud. Tubli olete.
- Me peame tõesti kusagile minema. - Tubli töö.
Valvurid, laske nad sisse.
- Aitäh. - Aga otsige mürki.
See mõte meeldib mulle.
Neli miljonit tellist on pagana lahe.
Uskuge mind, kõik lõpeb hästi.
Teist saab Hiina esimene keiser.
- Mis on Hiina? - Hiina on...
Kevin, me peame jooksma, kui Susani kinni püüda tahame!
Susan?
Susan on seal! Susan!
Oh püha issand!
On need olümpiamängud? Kõrgushüpe?
Hullem veel. See on Feodossija linn, aasta 1343.
FEODOSSIJA
Seda piiravad mongoli hordid,
nad heidavad katku ohvrid katapultidega linna.
Rõve! Miks sa seda tead?
See on esimene dokumenteeritud näide bioloogilisest sõjapidamisest.
Niimoodi must surm Euroopasse jõudiski.
Olgu. No siis peame siit lahkuma.
Jah, ja selleks tuleb vaid zombikarjast läbi joosta.
Sellest ajaloo osast on ilmselt parem lugeda.
- Kus on Susan? - Kaotasime ta.
Susan! Susan!
Susan!
Susan! Tule tagasi!
Kuulge!
Mida te teete? Muudkui jooksete, otsite, vahite ja jooksete.
Mis toimub?
Me otsime oma parimat sõpra Susanit.
Jah, ja üritame vältida äärmiselt nakkavat surmaga lõppevat haigust.
Ah jaa, nõndanimetatud „muhkkatku“. Sellepärast pole vaja muretseda.
Oleks hullumeelne mitte muretseda väga nakkava ja surmaga lõppeva haiguse pärast.
Ei, see on põhimõtteliselt gripp. Lõpuks põevad kõik selle läbi.
- Tõsi ka? - Ei-ei.
Katku nakatuvad vaid vanurid. Aga meie oleme alles 24-aastased.
Ja need nakatuvad ka, kes pesevad. Ärge peske, see on tähtis.
Tema peseb.
Jah, aga uriiniga.
Jah. Oo jaa.
- Ei. - Jah.
Kaitse muhkkatku vastu garanteeritud. Sada protsenti.
- Jälgige mind, saate veel häid soovitusi. - Millises keskkonnas?
Siinsamas. Jälgige, kuhu ma lähen. Siit vasakule, seal asub mu pood.
- Ei. Me ei jälgi teda. - Meil on vaipu.
Teile meeldivad kindlasti. Läki.
Susan! Tule tagasi. Need oleme meie. Susan!
Susan!
Susan, sa ei või... Susan!
Susan, meie siin!
Susan!
Sind on raskem leida, kui sa ära jooksed.
Susan!
- Susan, need oleme meie. Päriselt. - Susan.
Ma tean, et need olete teie. Sest te ei saa ju vihjest aru.
Ma panin ameti maha.
Ma ei ole enam bandiit.
Susan ei ütleks nii.
- Susan olen mina! - Mida sa Susaniga tegid?
Ma olengi Susan.
Üritan lihtsalt kusagile jõuda ja ei taha, et te järele tulete.
Jätke mind rahule.
Ma...
Ma ei mõista.
Vabandust!
Mul on midagi tähtsat öelda.
Üks hetk!
Üks hetk. Miks sa köhisid?
Ma köhisin lihtsalt hääle puhtaks.
Hakkan kõnet pidama ja köhatasin, niimoodi.
Alto, võõrad, keda kahtlustati katku linnatoomises, tapeti.
- Aga meil pole katku. - Ei.
Kas te kuulsite?
Arvan, et need sissetungijad võisid tuua siia katku,
millesse mina ei usu.
Mida? Ei, rahvas.
Ärge tapke meid, arvates, et põeme surmavat haigust.
Las see surmav haigus, mida me teie arvates põeme, teeb seda teie eest.
- Ma poleks pidanud... - Ei.
Katk on nendel laipadel, mida linna heidetakse, mitte meil.
Mitte meil. Widgit...
Heldeke.
Veider.
Ärge tapke meid.
- No tulge siis. - Susan!
Mis see veel oli?
Oo jaa. Susan tuli meid päästma.
Teadsin, et ta ei lase meid ära lintšida.
Teadsin, et ta tegi nalja, kui ei lubanud endale järgneda.
Võrratu huumorimeel.
Susan! Kus ta on?
Susan!
Teie libasõber on ilmselt selles majas.
Miks sa nii arvad?
Sest teisi kohti siin pole?
Oleksin ise sama öelnud. Läki.
Aga kui Ülim Olend seal on ja on Zeusi kuju võtnud?
See võib olla spiooni poolt üles seatud lõks.
Mu õde ei ole spioon.
Asjad kiskusid kiiva juba ammu enne tema saabumist.
- Tegelikult alates sinu saabumisest. - Jah, ilmselt on spioon Kevin.
Olgu. Susan oskab öelda, kes on spioon. Eks?
Uurime nüüd välja, mis bandiitide hulgast lahkumise jura see oli.
Gavin?
Ma ei suuda seda uskuda.
Pärast nii pikka aega olen ma su lõpuks leidnud.
Gavin.
Susan?
Gavin.
- Gavin? Susan? - Vaat kui armas.
Gavin elab koos su parima sõbraga,
et sa mõlemat korraga külastada saaksid.
Mis siin täpsemalt toimub?
Võta oma käsi ära, Susan, kui ta just tuge ei vaja.
Ja kui vajab, toetan teda ise.
Mine ära.
Penelope, ma armastan Susanit.
Ja mina Gavinit.
Ei, aga ma olen...
Olen rännanud läbi aja, et sind leida.
Ja näidata sulle, mida ma teha suudan, kes ma olla võin.
Väga tore. Sinu jaoks.
Ei, mitte... Ei, sinu jaoks. Ma tegin seda sinu jaoks, mitte enda.
Aga selle asemel see bandiit, see varas, ta...
Sa varastasid mu elu armastuse.
Penelope, ma ei ole tükike aaret.
Minu jaoks olid.
Sa olid universumi suurim aare.
Me ei osanud sellest sulle rääkida, nii et ma põgenesin.
Ei. Ei, ma...
Ma riskisin eluga, et koguda kokku maailma suurimad varandused. Sinu jaoks.
Vaata, siin need on. Näed?
Kui sa seda vaatad, näed, et kõik on sulle. Vaata kõike seda.
Lauahõbe George'ide ajastust, Sandwichi krahvi oma.
Ja siis on siin...
Vaata seda kulda ja neid rubiine mansa Musa ja Kairo sultani varadest.
See on dinosauruse hammas.
Väidad, et sa ei taha seda?
Penelope, ma pole iial aardeid tahtnud.
Mulle piisas su ajast, aga selle raiskasid sa teistele asjadele.
Siis ei taha sa ka oma pilti.
Kas see peaksin mina olema?
Sina muidugi. Eks?
Ei. Sa näed vist vaid seda, mida sa näha tahad, Penelope.
Aga nüüd järele mõeldes... Sellest saaks väga laheda kaelaehte.
Ei, enam sa seda ei saa.
Mis siin toimub?
Ma lavastasin oma surma, et teist pääseda.
Ja varastasin tükikese kaardist, et te mind siit ei leiaks.
Saan aru, miks sa Penelopest pääseda tahad,
aga mida meie teinud oleme?
Jah. Bandiit jääb alati bandiidiks. Eks?
Võtke aru pähe, poisid. Mida me saavutanud oleme?
Oleme vaid palju kordi äärepealt surma saanud ja varastamises põrunud.
Tahtsin lihtsalt Gaviga koos olla, aga ei saanud, teie pärast.
Olgu.
Noh, mõned asjad me siiski varastasime, aga...
Aga mis? See siin on kogu teie saak.
Ja kus on Judy?
Ta kadus tühjusesse.
Ilmselt põgenes.
Te ei ole aja bandiidid.
Olete lihtsalt äpardunud ajalooturistid.
Mis on teie mõte?
Te pole teinud midagi, mida me teha tahtsime.
Jah. Tal on õigus.
Me ei ole teinud midagi, mida me teha tahtsime.
Mis on meie mõte?
Ehk peaksime me kõik Susani eeskujul võtma tükikese kaardist ja lahku minema.
Siis ei peaks me üksteist enam kunagi nägema.
Penelope.
Gavin ei pruugi sind vajada, aga mina vajan. Vajan päriselt.
Aitäh, Kevin.
Susanil on õigus.
Me ei ole teinud midagi, mida me teha tahtsime.
Aga oleme teinud teisi asju.
Mis on meie mõte?
Me oleme kamp, rühm, koos olevad inimesed.
Jah, koos olete te tõesti. Väga õige. Seda ma ei eita.
Ma pole lõpetanud.
Me oleme meeskond.
Me hoolitseme üksteise eest.
See meie mõte ongi. Seda me teinud olemegi.
Me ei pea avaldama muljet inimestele, kes meist ei hooli.
Me hoolime üksteisest, isegi oma meeskonna uusimatest liikmetest.
Sellepärast aitame me neil nende vanemad päästa,
viies nad universumi kõige ohtlikuma paiga veerele.
Penelope, ma järgnen sulle Igavese Pimeduse Kindluse uksele.
Mina ka. Ukse juurde välja, aga kaugemale mitte.
Mina ka. Tulen rõõmuga sinnani,
aga sisse mitte, sest ma kardan.
Olgu. Susan, me vajame su kaarditükki,
et jõuda legendide ajastusse.
Legendide ajastusse jõudmiseks ei vaja te kaarti, totud.
Te olete juba kohal.
Maavärin!
Mis see on?
Kevin! Ettevaatust!
Mis see veel on?
- Tema on Hen. - Te elate hiiglase pea peal?
„Elab ühe mehe pea peal.“
PÕHINEB OSALISELT TERRY GILLIAMI JA MICHAEL PALINI LOODUD TEGELASTEL
PÕHINEB FILMIL „TIME BANDITS“
Tõlkinud Triin Jürimaa