Hej, Hen. Jeg hedder Bittelig.
Jeg kan godt sige dig, at jeg ved, hvordan du har det.
- Hej? - Fordi du er så stor.
Jeg har det samme problem.
Det er et konstant problem at støde hovedet mod dørkarme. Er det ikke rigtigt?
Hej, Hen. Jeg hedder Kevin Haddock.
Hej, "Kelvin Hammock."
Jeg prøver at redde mine forældre. Vil du hjælpe os?
Ja da. Jeg elsker at hjælpe andre.
Kan du få os hen til Mørkets Fæstning?
I sagde ikke noget om, at I skulle derhen.
Jeg beder dig. Mine forældre er fanget der.
Okay.
Okay, jeg gør det. Jeg går så tæt på, som jeg tør.
Ja!
Kevin, hvad er din plan?
Jeg vil bede Rendyrket Ondskab om at lade vores forældre gå.
Det ved jeg godt, men hvad er din plan?
- Bare det. At bede ham om det. - Hvad gør du så, når han ignorerer dig?
Det tror jeg ikke, at han gør.
Det vil nok gøre stort indtryk på ham, at Saffron og jeg elsker vores forældre.
Du er med på, at han er ond, ikke?
Han vil aldrig have set noget lignende,
og så går han med til at frigive vores forældre.
Jeg tror ikke rigtig, det er en plan, Kevin.
Det er en plan, men det er 100% sikkert, at den slår fejl.
Jeg har været med i nogle håbløse planer, og den her er endnu værre.
Bare rolig. Jeg har en ordentlig plan.
Vi er fremme.
Gavin, det kan være sidste gang, du ser mig i live.
Ja.
Jeg tager børnene med til Mørkets Fæstning.
Mange vil kalde det selvopofrende. Det skal jeg ikke vurdere.
Det er modigt af dig.
Jeg er ligeglad med din mening.
- Farvel i hvert fald, Gavin. - Farvel, Penelope.
Vi må hellere få jer hen til porten til Mørkets Fæstning.
- Og ikke længere. - Nemlig.
- Er du okay? - Jeg har det fint.
Jeg har det helt fint.
Tak, Hen!
Hen! Tak, Hen!
Venner.
Folkens, fæstningen ligger lige der.
Det gør den da også.
Nu hvor vi nærmer os, er det langt værre, end jeg havde troet.
- Der er vores forældre. - Hold da op.
Jeg har en idé til, hvordan I kan komme ind, Kevin.
Jeg har faktisk ikke den fjerneste idé om, hvordan I kommer ind, Kevin.
- Påvirker det din plan? - Lidt. Vi skal ind.
Gem jer.
Åh nej. Jeg har afsløret den hemmelige indgang til Mørkets Fæstning.
Jeg håber ikke, at nogen går med ind.
Du må ikke se mig.
Han så mig ikke.
- Farveller, Kevin. Hyg dig. - Gør nu ikke noget, jeg ikke ville gøre.
I kunne gå med og hjælpe os.
- Altså... - Vi afgav et løfte.
- Nej, vi har holdt vores løfte. - Det har I ret i.
Vi var enige om ikke at hjælpe jer, og vi må holde vores ord.
Det er okay. Men vi har brug for en sidste ting.
- Hvad som helst. - Vi har brug for kortet.
- Ikke tale om. - Det går ikke. Vi skal selv bruge det.
Widgit, vi har jo ikke rigtig brug for det, vel? Men det har Kevin.
Jo, vi har brug for det, for uden det er vi fanget her.
Kevin og "Savlon." Jeg tror på, at I kan klare det her,
og uanset hvilke årsager I har til at skulle bruge kortet,
ved jeg, at det er de rette årsager, så jo, I må gerne få det.
Widgit, giv ham kortet.
Okay. Tak...
Widgit, giv ham det.
- Det gør jeg også. - Nej. Du skal give slip på det.
Widgit.
- Jeg skal nok komme tilbage med det. - Ja, det skal du.
Jeg ved, hvor vigtigt det er for dig, Penelope, og jeg er meget taknemlig.
Kevin, jeg forstår godt, hvor ondt det gør at miste nogen.
Den smerte skal du forskånes for.
Red dine forældre.
Du har vores velsignelse og kortet, banditten Kevin.
Og også Saffron.
Vi redder vores forældre.
Kevin!
- Saffron! - Kortet!
Kevin, er du okay?
- Mor, far! - Vi hørte en banken.
- Wow. Det var da noget af et mareridt. - Jamen jeg sov ikke.
- Hvordan kan du så have mareridt? - Det tror jeg heller ikke, jeg havde.
Det var bare en væmmelig drøm, Kevin.
Små Stonehenges. Vi ribber dem.
Det er det, en drage er!
Er I banden? Vi er den anden bande.
Jarlen af Sandwich, opfinderen af sandwichen.
Velkommen til Cairo.
Jeg rider på en mammut, ikke?
I må ikke løbe den vej. Der er en mur her.
Jeg ved, du kan klare det. Jeg tror på dig.
Der ser du, Kevin. Det var bare et væmmelig drøm.
Men den var ikke væmmelig, mor. Den var fantastisk.
- Jeg var i Afrika og Mexico og Amerika. - Herligt.
Folk fra alle tider i historien talte med mig, og jeg kunne forstå dem.
- Wow. - Se her.
Kom med ned og fortæl os mere om drømmen, min skat. Mexico må have været spændende.
Hvordan kunne du navigere mellem alle de magiske drømmeverdener?
Ja, du må have haft et atlas eller et diagram af en slags, ikke?
Hvad er det, der ligger på din seng?
Er det en skoleopgave? Det ser mærkeligt ud.
- Måske er det årsagen til mareridtene. - Det er ikke noget.
Noget må det da være. Det ser beskidt og gammelt ud.
- Giv mig det, Kevin. - Ja, aflever. Jeg smider det ud for dig.
Hvordan har Saffron det?
Hvor er du sød. Hun har det fint. Vi elsker hende højt.
Men vi elsker også dig højt.
Bliv nu ikke jaloux på Saffron, bare fordi hun er ældst.
- I er ikke mine forældre. - Hvad er det for noget at sige, Kevin?
Hvis I var mine forældre, ville I vide, at Saffron er min lillesøster.
Hvad snakker du om?
Men I afslørede jer for alvor, fordi I aldrig har interesseret jer for historie.
Endelig kom du.
Kevin og Saffron Haddock fra Bingley.
Jeg forestiller mig, at I er kommet for at se jeres forældre.
- Mor. Far. - Hejsa, Kevster.
- Er alt i orden, skat? - Ja.
- Hej, mor. - Saffron, hvor ser du høj ud.
Vent lidt. Er de vores rigtige forældre?
- Vi har allerede set ét falsk par. - Ja, hvordan ved vi, at de er de rigtige?
Nu må du ikke være pinlig, Saff.
- Det er dem. - Det er det virkelig. Det er mor og far.
Hvor er jeg glad for, at I er i live.
- Det var da sødt af dig. - Det må have været frygteligt for jer.
At være holdt fanget af universets ondeste væsen.
Ham? Nej, han er faktisk ikke så slem.
- Fin fyr. - Helt fin.
- God vært. - Vi klikker.
Jeg hjalp ham med internetforbindelsen.
Ja, jeres far ordnede vores "wayfay."
Nej, det udtales faktisk wi-fi.
Det sagde jeg også.
"Wayfay." Jeg hjalp med hans "wayfay."
Ja, og jeg hjalp ham med indretningen.
Ja. Se bare min billedvæg med en masse herlige minder.
Hvorfor hjælper I ham? Han er ond. Han vil forvandle verden til et helvede.
Man skal ikke feje idéer af bordet, bare fordi de er moderne, Saffron.
- Giv mig kortet. - Ja. Hvad kan der ske ved det?
Han piner alle mennesker i al evighed.
Eller længere endnu, hvis jeg har lyst.
Giv mig så kortet.
Nej. Aldrig.
- Bebe. - Nej.
Jeg bad jo pænt.
Aldrig.
Så bliver det her meget ubehageligt. Nærmere bestemt for jer.
Ikke for mig. Jeg vil nyde hvert øjeblik.
Ikke så længe vi er her.
Penelope. Vi vidste, I ville komme og redde os.
Vi blev faktisk også fanget.
Endelig har jeg fanget dem alle sammen.
Flot klaret, Fianna.
- Hvordan opsporede du dem? - De var lige udenfor.
Var de lige udenfor?
- De var på vej ind. - Så de var alligevel på vej ind?
Nu vil jeg belønnes.
Du bliver ikke belønnet for at føre dem herind, når de selv var på vej.
Hvad?
Jeg havde fanget dem, så snart de var kommet ind. Du forsinkede dem bare.
Vi blev kun fanget, fordi vi prøvede at redde dig, Kevin.
- Det viste sig at være en dum idé. - Var det en dum idé, at vi mødtes?
Nej, at prøve at redde børnene.
Det handler ikke om os to, Fianna. Det handler ikke altid om os.
Fianna. Privatliv og arbejdsliv.
- Kevin, du skulle til at give mig kortet. - Hvis du vil have det, så bare tag det.
Du har spurgt pænt, så bare gør det.
Jamen jeg tager det nok bare.
- Gør det nu. - Det kunne jeg godt. Helt klart.
Så bare gør det.
Hvis jeg ville tage det, tog jeg det bare.
- Mon du kan? - Jeg kan godt tage det.
Måske er kortet beskyttet af en form for højere sikkerhedssystem.
Et højere sikkerhedssystem.
Og det lykkedes dig at omgå det med den her flok hatklappere?
Hatklappere? Hedder det hatklappere?
- Klaphatte? - Klaphatte.
- De her klaphatte? - Ja.
Ja, det skal ikke forhindre mig i at tage kortet.
Det er der for specifikt at forhindre dig i det.
Ja, herre.
De kan kun røre ved det, hvis De får det skænket.
Så får De det aldrig. Hvem er så dum...
Jeg håber, det gjorde ondt.
Så du kan ikke tage det? Vi skal give dig det.
Lad os få én ting på det rene, Saffron Haddock.
Jeg kan bare tortere jer for at få kortet,
men selvom jeg er det ypperste væsen af unævnelig ondskab,
er jeg stadig yderst rimelig.
Lad mig vise jer, hvordan jeres liv kan blive, hvis I giver mig kortet.
"Al-tå," ikke?
Det udtales Alto, men tak for forsøget.
Se her, "Al-tå."
Hvilket kunstværk er ikke et menneske.
Hvor ophøjet i fornuft. Hvor ubegrænset i evner.
Hvor udtryksfuldt og beundringsværdigt i skikkelse og bevægelse.
I handlingens kraft ligner det en engel. I fatteevnen en gud.
Verdens smykke. Mønsterbilledet for alle skabninger.
Og dog, hvad er for mig denne kvintessens af støv?
Jeg finder ikke glæde ved nogen mand og heller ikke ved nogen kvinde.
Bravo!
Bravo, Alto!
Ja! Dacapo!
Bravo!
- Emmie. - Alto.
De elsker mig.
Jeg er glad for, at du satte pris på det, "Al-tå." Det kan blive virkelighed.
Han er en løgnhals. Han lyver.
- Kevin, opfør dig ordentligt. - Det gør ikke noget. Jeg lyver meget.
Gad vide, hvad din fremtid byder på, Widgit.
Godt.
- Jeg kan jo lige kigge. - Nej! Widgit.
Jeg ved ikke, hvad vi skal gøre.
Jeg har fem ph.d.-grader og aner det heller ikke.
Gudskelov, du kom. Vi aner ikke vores levende råd.
- Jeg ved, hvad der skal gøres. - Vi vidste, du reddede os.
Og kan du åbne det her glas?
Ja, det kan jeg faktisk godt. Sagtens.
Giv ham det, han vil have.
Indtil videre virker Widgit og "Al-tå" ret tilfredse med fremtiden.
Måske er det bedre på den måde, Kevin.
Lad os se, hvad du har i vente, Bittelig.
Intet, du viser mig, kan få mig til at samarbejde med dig. Jeg elsker Kevin.
Han fik mig til at påskønne det at være god og sandfærdig.
Det er mig.
Det er os.
Så din fantasi om fremtiden er det, vi oplever lige nu?
- Ja. - Jamen det er jo ikke fremtiden.
- Det er jo ikke fremtiden. - Men jeg er glad her og nu.
Jeg er glad her og nu. Jeg er her.
Vil du være her som fange hos Rendyrket Ondskab?
Vi skal bare være sammen.
- Jeg kan se et problem. - Kan du det?
Hvis vi alle sammen er med i hans,
hvordan får jeg så det, jeg vil have, når jeg er optaget der?
Hvordan kan man være to steder samtidig?
- Det giver ingen mening. - Jo, det er kompliceret.
Jeg er kun én person, så jeg kan ikke være i hans fremtidsfantasi
og i mit eget ønske.
Det er jeg med på. Se nu bare færdig, tak.
Jeg sagde: "Jeg er hønefuld."
Du er bare for meget. Hvad er det, du lærer børnene?
Nej, far. Mor er supersej.
Jeg ved godt, at mor er supersej, men...
...jeg tror, hun brænder morgenmaden på.
Vores vegetarbacon.
- Den er... - Åh, Firestorm.
Det kunne du godt lide.
Du smiler.
Jeg smiler ikke af den grund, men fordi du ikke er så magtfuld, som du selv tror.
Jo, jeg er.
- Det er han totalt. - Selvfølgelig er han det.
Nej, tydeligvis ikke.
Så ville du vide, at det, du viste mig, er det sidste, jeg vil have.
Jeg ved, det er det, du vil have.
Jeg så dig rejse gennem tiden og bringe dine venner i fare for at finde ham.
Men det viser sig, at Gavin ikke elsker mig,
og intet kunne være værre end at se ham blive tvunget til at elske mig
uden selv at vide det.
Man kan ikke gøre alle glade.
Der ser du, Kevin. Med undtagelse af Penelope
bliver alle meget gladere på den måde.
Er det ikke et fjollet, lille kort værd?
Du har ikke vist mig min fremtid.
For dig bliver alting som før.
Dit hus, dine forældre, din lillesøster.
Jeg kunne gøre dig lidt højere. Kunne du tænke dig det?
Måske lidt færre mobbere i skolen.
Med din personlighed forestiller jeg mig, at du jævnligt bliver mobbet.
Hvad siger du, Saff?
- Næ. - Nej. Ikke tale om.
"Nej. Ikke tale om."
Hvis I ikke giver mig det, kan det ende i de forkerte hænder.
Og med det mener jeg naturligvis Det Højeste Væsen.
Hvordan kan kortets ejermand på nogen måde være de forkerte hænder?
Han vil bruge det til at udviske hele menneskehedens historie. Starte forfra.
Han kalder det den store nulstilling.
Forestil dig det, Kevin.
Hele menneskehedens historie væk. Udvisket og forsvundet for altid.
Alle dine kære borte, som om de aldrig har levet.
Han er allerede begyndt at slette dele af det.
Tomrummet.
Jeg vil ikke udslette verden. Den skal bare være et jammerligt sted.
Det lyder da ikke så slemt.
Vel, Kevin?
Så indtil du giver mig det, har jeg tænkt mig at tortere dig.
Ved at tage hans bøger fra ham?
Nej, ved at tortere dem, han elsker højest.
- Nej. - Nej.
Det er ikke os.
Giv...
- ...mig... - Nej, hold op.
- ...det... - Hold op!
...kort...
- ...Kevin. - Hold op med at pine dem.
Hold op!
Det er chefen.
Vorherre bevares.
Uforskammet at fyre lyn af indenfor.
- Ja, lyn hører til udenfor. - Ja!
Undskyld, vi stjal kortet. Undskyld.
Rendyrket Ondskab. Det mest rædsomme, jeg har skabt.
- Uforskammet. - Kevin.
Hvad med at gøre det rigtige og aflevere kortet til mig?
Glem nu ikke, at han vil udviske hele menneskeheden.
Ja, der er det.
Kom så, Kevster.
- Træk Fianna tilbage. - Alt for nemt. Giv mig noget sværere.
- Overvejer du seriøst at give ham det? - Fianna.
- Forsvind. - Okay. Vi ses.
- Widgit, ring til mig. - Det skal jeg nok.
- Har du mit nummer? - Undskyld, hvad sker der?
- Vil du have det igen? - Nej, det er fint.
- Kan I klare det på et andet tidspunkt? - Vi er faktisk i gang med noget.
- Ja, ja. - Tjek hende lige.
Ja, jeg burde udslette hende, men hun er nyttig.
Mine forældre skal slippes fri og sendes tilbage til deres egen tid.
Kevin, der er ærligt talt ikke så slemt her.
- Hvordan kan du sige det? - Hvabehar?
Han har sat livet på spil for at redde jer, og så er det takken?
Tak, Saff.
Saffron har ret. Jeg ved bedst her, mor og far. I skal hjem.
Fint nok. Jeg brugte dem kun til at lokke dig hertil, og nu er du blevet lokket.
- Jeg skulle jo ordne din printer. - Ja. Jeg vil virkelig gerne have kortet.
- Wow. - Hold da op.
- Det kunne jeg have gjort. - Nu er de hjemme.
Sendte han dem nu tilbage? Han er ikke til at stole på.
Jeg kan kaste jer for min hund.
Her. Se.
- Hun var frygtelig. - Der er de.
Atter lever de deres små liv i deres lille hus.
Drømte du noget mærkeligt i nat, Mike?
Kevin. Min kære, gamle ven Kevin.
Kan du huske, da vi hang ud i det seje hvide rum, og jeg lovede dig alt muligt?
Du er en opfindsom ung mand, ikke?
Jeg kan alt, Kevin.
Du kan få hvad som helst... eller hvem som helst.
Du kan få hvad som helst. Alt, hvad du vil have.
Det kan jeg stadig klare, hvis bare du giver mig kortet.
Jeg tager jo ikke kortet.
At tage noget fra nogen uden at have fået lov
er ikke spor pænt. Vel, Penelope?
Giver du mig ikke kortet, så jeg kan smutte?
- Jeg er ikke sikker. - Hvad mener du?
Jeg tror bare ikke, at en nulstilling af universet er det rigtige at gøre.
Du behøver ikke at tro noget.
Når jeg siger, at noget er det rigtige, så er det det, for jeg har altid ret.
Jeg synes bare ikke, at du har ret her.
Kevin. Ufred, krig, hungersnød, myg.
Alle de skrækkelige ting var fejltagelser, som jeg kan skaffe af vejen.
De kommer ikke til at findes i Jorden del 2, efterfølgeren.
Men du fjerner også alt det gode.
- Ja. - Kevin, hør ikke på ham.
For ham er skabelse, at alting er, som han vil have det.
Intet ændrer sig, medmindre han dikterer det, og alting bliver, som det er,
og han er den eneste, der bestemmer, hvordan der ser ud,
og farven på ting, og hvor skarpe bladene er.
Hvad ved du om skabelse, tyv?
Jeg ved, at det er rodet og ustyrligt.
Jeg ved, at det er at prøve at lave noget,
som måske bliver til noget andet, og måske er det faktisk bedre.
Du tager fejl. Er du med?
I tager alle sammen fejl, og verden er en fejl.
Den er ufuldkommen, og det kan jeg ordne, hvis du bare giver mig kortet.
- Giv mig det, din lille... - Modsætning.
Åh nej. Nu kommer det.
Hvis du giver ham det, udvisker han menneskets historie.
Hvis du giver mig det, bevarer jeg historien. Jeg gør den bare jammerlig.
Det er noget af et dilemma.
Den er svær, ikke, Kevin? Det er meget at lægge på dine skuldre.
Giv mig det.
Jeg har truffet min beslutning.
Jeg vidste, du var på min side. Tak, Kevin.
- Mike, puden er lidt bulet. - Det er en kedelig serie, ikke?
- Kevin ville godt kunne lide den. - Ja, den ville Kevster være pjattet med.
- Det er lige noget for ham, ikke? - Jo.
- Han elsker kedelige ting. - Ja, ikke?
- Jeg forstår ikke vores børn. - Nej.
- Hvad? - Nej!
Nej.
Ja, herre. Ja!
En reel triumf for mig, skurken, for en gangs skyld!
Ja!
Sikke noget bras.
Ja. Flot klaret.
Vi klarede det, Saff. Vi reddede mor og far.
Ja, det gjorde vi vel.
- Jeg gør det. - Så du gør det?
Jeg har tabt.
Jeg taber da ikke. Jeg vinder, og jeg skal nok vinde.
Hvorfor virkede det ikke?
Dine kræfter virker ikke her.
Hvad...
Nu skal vi af sted. Kom så.
Nok har du vundet denne omgang, men jeg vender tilbage.
Ja!
Du skal være uden for fæstningen.
Kevin, jeg er sikker på, at du havde en god grund,
men det bekymrer mig lidt, at du gav universets ondeste person
universets mægtigste genstand.
Gav jeg universets ondeste person universets mægtigste genstand?
- Ja, det så vi jo lige. - Gjorde jeg nu det?
Hvis vi er med i hans, hvordan får jeg så det, jeg vil have?
Det er jeg med på. Se nu bare færdig, tak.
Byttede I madkasser?
Ja, det gjorde vi.
Det bliver en lang aften.
- Flot klaret, I to. - Bravo.
Jeg troede på jer hele vejen.
Ved at redde verden og narre Rendyrket Ondskab
har vi vist Det Højeste Væsen, at vi er mere end buskadsdesignere.
Ja, vi har.
Men nu kan vi bruge kortet til det, der er meningen med det.
Som er...?
For mig lød det, som om det er en plantegning over universet.
Kan vi så skabe vores eget?
Ellers tak. Jeg er ikke så sulten.
Kortet ligger i den. Du er jo kortmesteren.
- Tak, Kevin. - Jeg sagde jo, du fik det tilbage.
Det er pænt af dig. Jeg har sagt så mange grimme ting om dig.
- Det har vi alle. - Bag hans ryg.
- Hvor skal vi tage hen? - Jeg vil bare gerne rejse.
- Tilbage til Harlem. - Det ser ikke rigtigt ud.
- Hvad er det? - Hvad fanden er det?
- Det er ikke kortet. - Nej.
- Flot, Kevin. - Nej.
- Visiter drengen! - Kigger du i rygsækken? Er det der?
Det var i den.
Nej!
Nej, det er ikke kortet. Ikke i den her.
Hvordan kunne det ske?
DELVIS BASERET PÅ KARAKTERER SKABT AF TERRY GILLIAM OG MICHAEL PALIN
BASERET PÅ FILMEN 'TIME BANDITS'
Tekster af: Eskil Hein