Sveiks, Hen. Es esmu Biteligs.
Gribu tev pateikt - zinu, kā tu jūties.
- Ko? - Kad esi tik liels.
Man ir tā pati problēma.
Nemitīga problēma ir ieskriešana ar galvu stenderē.
Vai man taisnība?
Sveiks, Hen. Es esmu Kevins Hadoks.
Sveiks, Kelvin Hamok.
Es mēģinu izglābt savus vecākus. Vai palīdzēsi mums?
O, jā. Man patīk palīdzēt cilvēkiem.
Vai vari mūs aiznest uz Tumsas cietoksni?
Tu neteici, ka jums jānokļūst tur.
Lūdzu. Mani vecāki tur ir kā slazdā.
Labi.
Labi. Es to izdarīšu.
Nogādāšu jūs tik tuvu, cik uzdrīkstos.
Jā!
Nu, Kevin, tad kāds ir tavs plāns?
Nu, es plānoju palūgt, lai Tīrākais Ļaunums atlaiž mūsu vecākus.
Jā. Nē, to es zinu. Bet kāds ir tavs plāns?
Tāds. Palūgt viņam.
Un ko tu darīsi, kad viņš tevi ignorēs?
Diez vai viņš tā darīs.
Domāju, viņš būs sajūsmā, cik ļoti mēs ar Safronu mīlam vecākus.
Tu zini, ka viņš ir ļauns, jā?
Viņš nekad nebūs neko tamlīdzīgu redzējis,
un tad viņš piekritīs mūsu vecākus atbrīvot.
Nedomāju, ka tas ir plāns, Kevin.
Tas ir plāns, bet šis plāns simtprocentīgi izgāzīsies.
Pēdējā laikā esmu piedalījies briesmīgos plānos, un šis ir sliktākais.
Neuztraucieties. Man ir īsts plāns.
Mūsu ceļojums ir galā.
Nu, Gevin, šī varētu būt pēdējā reize, kad tu mani redzi dzīvu.
Jā.
Es vedīšu šos bērnus uz Tumsas cietoksni.
Daudzi cilvēki to uzskata par pašaizliedzību. Ne man spriest.
Tā ir drosmīga rīcība.
Man vienalga, ko tu domā.
- Nu ko. Visu labu, Gevin. - Visu labu, Penelope.
Nu tad labāk vedam jūs uz Tumsas cietokšņa vārtiem.
- Un ne tālāk. - Tieši tā.
Tev viss labi?
Ne vainas.
Tiešām nav ne vainas.
Paldies, Hen!
Hen! Paldies, Hen!
Draugi.
Ei, bariņ. Cietoksnis ir tur.
O, tiešām tur.
Kad esam tuvāk, ir daudz sliktāk, nekā es domāju.
Tur ir mūsu vecāki.
Ak vai.
Jā, man ir kāda doma, kā varat tur tikt iekšā, Kevin.
Īstenībā man nav ne jausmas, kā varat tur tikt iekšā, Kevin.
- Vai tas ietekmē tavu plānu? - Nedaudz. Mums ir jātiek iekšā.
Slēpieties!
Ak nē, esmu atklājis Tumsas cietokšņa slepeno ieeju.
Tiešām ceru, ka neviens man nesekos.
Nepamani mani, nepamani mani!
Viņš nepamanīja mani.
Nu, atiņā, Kevin. Lai jautri iet!
Jā. Nedariet neko, ko nedarītu es.
Jūs varējāt visi nākt līdzi mums palīgā.
Nu...
- Nē, jo teicām... - Mēs apsolījām.
Nē, diez vai mēs... Jā, apsolījām.
- Nevaram... Jā. - Nē, jums taisnība.
Kevin, vienojāmies jums nepalīdzēt, un mums jātur solījums.
Tas nekas. Tomēr mums no jums vēl vajag vienu lietu.
- Jebko. - Ko?
- Jebko, ko vajag. - Mums vajag karti.
- Nekā nebija. - Ko?
- Nevaram. Mums to vajag. - Nē.
Vidžit, mums īsti to nevajag, bet Kevinam gan vajag.
Nu nē, mums vajag. Mums to vajag, jo bez tās mēs būtu te iesprūduši.
Kevin un Savlon, es tiešām ticu, ka jūs to spējat.
Un, lai kādu iemeslu pēc jums to karti vajag,
es zinu, ka tie būs pareizie iemesli.
Tāpēc - jā, varat to dabūt.
Vidžit, iedod viņam karti!
Pa... Labi. Paldies...
Vidžit, bet iedod viņam!
- Es dodu. - Nē, tu nedod.
Tu ne... Tev jāpalaiž tā vaļā.
Vidžit.
- Būs labi. Atnesīšu atpakaļ. - Jā, atnes gan atpakaļ!
Es zinu, cik tev tas ir svarīgi, Penelope, un es to ļoti novērtēju.
Kevin, es saprotu, kā sāp, kad kādu zaudē,
un es negribu, lai tev vairs tā sāpētu.
Izglāb savus vecākus!
Dodies ar mūsu svētību un karti, bandīt Kevin.
Un arī Safrona.
Mēs izglābsim savus vecākus.
Kevin!
- Safrona! - Karte.
Kevin, vai tev viss labi?
- Mammu, tēti! - Dzirdējām būkšķus.
Oho, tev gan bijis slikts sapnītis.
Bet es nebiju aizmidzis.
Tad kā tev varēja rādīties murgi?
Diez vai rādījās.
Tev vienkārši bija slikts sapnis, Kevin.
Stonhendžu miniatūras. Izputinām šos.
Tieši tas arī ir pūķis!
Esat banda? Mēs esam otra banda.
Sendvičas grāfs, sendviča izgudrotājs.
Laipni lūdzu Kairā.
Jāju ar sasodīto mamutu.
Šurp nevar skriet. Te ir mūris.
Es zinu, ka tu to spēj. Es tev ticu!
Redzi, Kevin? Tas bija tikai slikts sapnis.
Bet tas nebija slikts, mamm. Tas bija vienreizīgs.
- Devos uz Āfriku, Meksiku un Ameriku. - Brīnišķīgi.
Un cilvēki no dažādiem vēstures laikiem sarunājās ar mani, un es viņus sapratu.
- Oho. - Piemēram, skat!
Nu, nāc lejā, mīļum, un pastāsti vairāk par to sapni.
Meksikā noteikti ir aizraujoši.
Pastāsti mums, kā tu orientējies visās tajās sapņu pasaulēs.
Jā. Tev noteikti bija kaut kāds atlants vai karte, vai ne?
Kas tev gultā, Kevin?
Skolas projekts? Izskatās ļoti dīvains.
Varbūt tas rada sliktus sapņus.
Tas nekas nav.
Nu, tam jābūt gan kaut kam. Izskatās netīrs un vecs.
Iedod man, Kevin.
Jā. Dod, Kevin. Izmetīšu laukā.
Nu, kā iet Safronai?
Tu esi mīļš zēns. Viņai viss labi. Ļoti viņu mīlam.
Ei, bet tevi arī mēs ļoti mīlam.
Nevajag just greizsirdību pret Safronu, ka viņa vecākā.
Jūs neesat mani vecāki.
Ko? Kevin, tas ir šausmīgi. Ko tu runā?
Ja jūs būtu mani vecāki, zinātu, ka Safrona ir jaunāka.
Par ko tu runā?
Bet vislabāk jūs nodod tas, ka jūs nekad nav interesējusi vēsture.
Prātoju, kad tu ieradīsies.
Kevin un Safrona Hadoki no Binglijas.
Domāju, ka laikam esat ieradušies satikt savus vecākus.
- Mammu. Tēti. - Sveiks, Kevster.
- Mīļum, viss labi? - Jā.
- Sveika, mammu. - Safrona, tu izskaties gara.
Mirklīti. Vai tie ir īstie mūsu vecāki?
Jau redzējām vienu viltus pāri.
Jā. Kā varam zināt, ka šie ir īstie?
Beidz, Safa! Neapkauno mūs!
- Tie ir viņi. - Jā. Tiešām ir. Mamma un tētis.
Es tā priecājos redzēt jūs dzīvus.
Tas ir jauki.
Jums noteikti gājis šausmīgi.
Kāpēc?
Jūs sagūstīja visļaunākā būtne visumā.
Viņš? Nē. Viņš nemaz īstenībā nav tik slikts.
- Lāga zēns. Vislabākais. - Lāga zēns.
- Lielisks namatēvs. - Lieliski satikām. Ļoti labi.
Es arī... Palīdzēju viņam ar interneta pieslēgumu.
Jā. Jūsu tēvs mums uzstādīja vejfeju.
Nē, īstenībā to sauc Wi-Fi.
Tieši tā arī es teicu.
Vejfeju. Es viņam palīdzēju ar vejfeju.
Jā. Un es palīdzēju atjaunot rotājumus.
Jā. Paskatieties uz manu fotosienu ar daudzām brīnišķīgām atmiņām.
Kā varējāt palīdzēt? Viņš ir ļauns.
Viņš visu pasauli grib padarīt nejauku.
Safrona, nevajag uzreiz noniecināt idejas tikai tāpēc, ka tās modernas.
- Dodiet man karti! - Jā.
Ja jūs iedotu, kas būtu ļaunākais?
Viņš mūžam spīdzinās visu cilvēci.
Vai ilgāk, ja tā gribēšu.
Nu dodiet man karti!
Nē, nemūžam.
- Lūdzu. - Nē.
Bet es pateicu "lūdzu".
Nemūžam!
Tad tūlīt kļūs ļoti nepatīkami.
Un paskaidrošu - nepatīkami būs jums.
Nevis man. Es izbaudīšu katru minūti.
Mēs to nepieļausim.
Penelope. Zinājām, ka atnāksiet mūs glābt.
Vispār mūs arī sagūstīja.
Beidzot noķēru visus šos tipus.
Malacis, Fianna.
- Kā tu viņus sameklēji? - Stāvēja tepat laukā.
Stāvēja tepat laukā?
Viņi nāca iekšā.
Vienalga būtu nākuši iekšā?
Un nu gribu saņemt atlīdzību.
Nevar saņemt atlīdzību, ja aizved tur, kur viņi tāpat būtu gājuši.
O, ko?
Es būtu viņus sagūstījis, kolīdz viņi ienāktu.
Ja vispār kaut ko, tad tu viņus aizkavēji.
Mūs noķēra tikai tāpēc, ka izlēmām glābt tevi, Kevin.
Izrādās - šausmīga doma.
Tas, ka satikāmies. Šausmīga doma, vai ne?
Nē. Šausmīga doma - glābt tos bērnus.
Nav runa par mums, Fianna.
Vienmēr nav runa par mums.
Fianna. Personīgais laiks, darba laiks.
Kevin, tu grasījies man iedot karti.
Ja gribi, vienkārši paņem! Tā darām mēs.
Jā, tu mīļi palūdzi, tā ka ņem vien.
Nu, laikam tiešām vienkārši paņemšu.
- Nu tad ņem! - Es varētu. Es tiešām varētu.
Nu tad dari to!
Ja es gribētu to paņemt, vienkārši paņemtu.
Nez vai tu spēj.
- Es varu to paņemt. - Es nezinu.
Varbūt kartē ir ielikta kaut kāda augstākās drošības sistēma.
Augstākās drošības sistēma.
Un tev ar šo pamoliņu bariņu kaut kā izdevās to apiet?
"Pamoliņu"? Ir pareizi "pamoliņi"?
- Pajoliņi? - Pajoliņi.
- Ar šiem pajoliņiem? - Jā.
Jā. Tā nav īsti domāta, lai neļautu karti dabūt man.
Tā acīmredzot domāta, lai to neļautu tieši tev.
Tā ir, pavēlniek.
Nevari tai pieskarties, ja vien tev to neuzdāvina.
Tā nekad nedabūsi, jo kurš būs tik stulbs...
Ceru, ka sāpēja.
Tad tu nevari to paņemt? Mums tev tā jāiedod?
Runāsim skaidru valodu, Safrona Hadoka.
Es varētu jūs spīdzināt, lai dabūtu to karti.
Lai gan esmu neizsakāma ļaunuma galējais iemiesojums,
es tomēr esmu saprātīga būtne.
Nu ļaujiet man jums parādīt, kāda būtu jūsu dzīve, ja jūs man to karti iedotu.
Oltovs, jā?
To izrunā Alto, bet paldies, ka centies.
Paskaties uz šo, Oltov!
Cilvēks ir tāds meistardarbs,
tik cēls saprāts, tik nebeidzamas spējas,
veidols un kustības - tik izteiksmīgas un apbrīnojamas,
darbi kā eņģelim, apķērība - kā Dievam,
pasaules skaistums, dzīvnieku paraugs.
Taču ko man nozīmē šī pīšļu kvintesence?
Neviens vīrs man nesniedz baudu. Nē. Un arīdzan neviena sieviete.
Bravo!
Bravo, Alto!
Jā! Atkārtot!
Bravo!
- Emij. - O, Alto.
Viņi mani mīl.
Man prieks, ka tev patika, Oltov. Tas viss varētu būt tavs.
Viņš ir melis. Viņš melo.
Kevin, neesi tik nepieklājīgs!
Taisnība. Daudz meloju.
Nez ko nākotne sola tev, Vidžit.
Nu labi.
- Laikam būs jāieskatās. - Nē! Vidžit.
Nezinu, ko darīsim.
Man ir pieci doktora grādi, bet arī nezinu.
Paldies Dievam, ka atnāci. Nezinājām, ko darīt.
Es zinu, ko darīt.
Zinājām, izglābsi mūs.
Un vai vari atvērt šo burku?
Jā. Vispār varu gan. Ļoti viegli.
Es teikšu - dodiet viņam, ko vien viņš grib.
Nu, Vidžitu un Oltovu, šķiet, nākotne pagaidām ļoti apmierina.
Kevin, varbūt tā būs labāk.
Bitelig, paskatīsimies tavu nākotni.
Tu man nevari parādīt neko tādu, lai es piekristu ar tevi sadarboties.
Es mīlu Kevinu.
Viņš palīdzēja man novērtēt, cik labi būt krietnam un patiesam.
O, tas esmu es.
O, tie esam mēs.
Tātad tavs sapnis par nākotni ir tas, ko mēs tagad piedzīvojam?
Tātad tavs nākotnes sapnis ir tas, ko mēs tagad piedzīvojam?
- Jā. - Jā, bet tā pat nav nākotne.
- Nav. - Bet esmu laimīgs.
Esmu laimīgs šeit un tagad.
Esmu tagad laimīgs. Šeit un tagad. Esmu te.
Gribi būt te - Tīrākā Ļaunuma gūstā?
Es tikai gribu, lai esam visi kopā.
- Labi. Esmu ieraudzījusi problēmu. - Tiešām?
Jā. Kā gan, ja mēs visi būsim viņa nākotnē,
es varēšu dabūt to, ko gribu es, ja man būs jādzīvo tur, ko grib viņš?
Jā. Kā var būt divās vietās vienlaikus?
- Nav loģiski. - Jā.
Nu, tas ir sarežģīti.
Nu, es esmu tikai viens cilvēks, tāpēc es nevaru būt viņa nākotnē
un arī tajā, ko vēlos es.
Nē, saprotu, ko tu saki. Vienkārši noskaties šo!
Es teicu: "Esmu pilnā."
Tu esi nešpetna.
Ko tu tiem bērniem māci?
Nē, tēt. Mamma ir vislabākā.
Zinu, ka mamma ir vislabākā, bet...
man šķiet, viņa sadedzina mūsu brokastis.
Dārzeņu bekons.
Tas ir...
O, Ugunsvētra.
Varu pateikt, ka tev patīk.
Tu smaidi.
Nu, es nesmaidu tāpēc, ka man patīk.
Es smaidu tāpēc, ka tu neesi tik spēcīgs, kā tu domā.
Esmu gan.
- Ir. Viņš noteikti ir. - Protams.
Nē, acīmredzami neesi.
Vai arī zinātu, ka tas, ko man parādīji, galīgi nav tas, ko es vēlos.
Es zinu, ka tu to vēlies.
Redzēju, ka ceļo cauri laikam, apdraudi draugus, lai būtu ar viņu kopā.
Bet, kā izrādās, Gevins mani nemīl.
Nevaru iedomāties neko sliktāku par to, ka viņš tiktu piespiests mani mīlēt
un to pat nezinātu.
Nu ko. Visiem neizdabāsi.
Redzi, Kevin, izņemot Penelopi,
visi tā būtu daudz laimīgāki.
Vai tas nav kaut kādas stulbas, sīkas kartes vērts?
Tu neparādīji man manu nākotni.
Tev viss atgrieztos vecajās sliedēs.
Tava māja, tavi vecāki, tava jaunākā māsa.
Varbūt es tevi padarīšu nedaudz garāku. Vai tu to gribētu?
Tava skola, varbūt mazāk pāridarītāju.
Iedomājos, ka tavas personības dēļ tev regulāri dara pāri.
Ko teiksi, Safa?
Nē.
Nē, nedomāju vis.
"Nē, nedomāju vis."
Ja tu to neatdosi man, tā varētu nonākt nepareizajās rokās.
Un ar to, protams, es domāju Augstāko Būtni.
Kā gan kartes īpašnieks varētu būt nepareizās rokas?
Viņš grib ar tās palīdzību dzēst visu cilvēces vēsturi, sākt no gala.
Viņš to sauc par lielo atiestatīšanu.
Iedomājies, Kevin!
Visa cilvēces vēsture zudusi, izdzēsta.
To vairs neredzēt.
Zuduši visi, kurus esi mīlējis, it kā viņi nekad nebūtu pastāvējuši.
Viņš jau ir sācis daļas no tās dzēst.
Tukšums.
Es negribu iznīcināt pasauli.
Es tikai gribu to padarīt par nožēlojamu vietu.
Tas neizklausās tik slikti.
Kevin, tā nav?
Tāpēc, kamēr tu man to neatdosi, es tevi spīdzināšu.
Kā? Atņemsi viņa grāmatas?
Nē, spīdzinot viņa mīļākos cilvēkus.
- Nē. - Nē.
Tie neesam mēs.
Atdod...
- man... - Nē, beidz darīt viņiem pāri!
- ...to... - Beidz!
...karti...
- Kevin. - Beidz darīt viņiem pāri!
Beidz!
Tas ir boss.
Ak tu Dievs.
Nejauki ir laist iekšā zibeņus.
- Jā. Zibens domāts āram. - Jā!
Atvainojos. Mēs nozagām karti. Piedod.
Tīrākais Ļaunum.
Nekrietnākais, ko esmu radījis.
- Cik rupji. - Tā, Kevin.
Tā, kā būtu, ja tu rīkotos pareizi un atdotu to karti man?
Neaizmirsti, ka viņš grib dzēst visu cilvēci!
O jā. Tur tā ir.
Nu taču, Kevster!
Apsauc Fiannu!
Pārāk viegli. Prasi ko grūtāku!
Nopietni? Tu domā to dot viņam?
- Fianna. - Jā, mīļais?
- Ej prom! - Labi. Nu, tiksimies.
- Ei, Vidžit. Piezvani man! - Jā, labi.
Tev ir mans numurs vai...
- Jā, ir. - Atvainojiet. Kas notiek?
- Pateikt vēlreiz? - Nē, būs labi.
Vai jūs abi varētu to darīt citreiz?
Mēs te kaut ko darām.
- Vienalga. - Paskat tik!
Jā. Es viņu iznīcinātu, bet viņa ir ļoti noderīga.
Es gribu, lai mani vecāki tiek atbrīvoti un aizsūtīti uz viņu laiku.
O, Kevin. Tiešām, te nav tik slikti.
Kā tu vari tā teikt?
Kā, lūdzu?
Viņš riskēja ar visu, lai jūs glābtu, bet dzird ko tādu?
Paldies, Safa.
Safronai taisnība.
Mammu un tēti, es zinu labāk. Jūs atgriezīsieties mājās.
Man tas der. Es tikai viņus izmantoju, lai atvilinātu tevi šurp, un atvilināju.
- Bet es gribēju tev pieslēgt printeri. - Nu, es ļoti gribu to karti.
- Oho. - Ak tu pasaulīt.
- Es būtu to izdarījis. - Nu viņi ir drošībā mājās.
Esi drošs, ka aizsūtīja viņus atpakaļ? Viņam nevar uzticēties.
Es varētu tevi izbarot savam sunim.
Lūdzu. Skatieties!
- Briesmīga. - Tur viņi ir.
Atkal dzīvo savu mazo dzīvīti savā mazajā mājiņā.
Maik, vai tev naktī nebija dīvains sapnis?
Kevin. Mans vecais, labais draugs Kevin.
Atceries, kā mēs ietusējām tajā foršajā baltajā vietā
un es tev visu ko apsolīju?
Tu esi izdomas pilns jauneklis, ne?
Es varu izdarīt jebko, Kevin.
Tu varētu dabūt jebko... un jebkuru.
Tu varētu dabūt jebko. Jebko. Jebko, ko vēlies.
Es vēl varētu to īstenot, ja tu man atdotu karti.
Protams, es to karti neņemšu.
Bez atļaujas paņemt no kāda kaut ko -
tas nebūtu labi.
Ne, Penelope?
Tāpēc atdod man karti, un es iešu savu ceļu.
Neesmu pārliecināts.
Ko tu ar to domā?
Es vienkārši nedomāju, ka ir pareizi atiestatīt visumu.
Tev nav jādomā.
Ja es saku, ka ir pareizi, tad pēc definīcijas
tā darīt ir pareizi, jo man vienmēr ir taisnība.
Es nedomāju, ka par šo tev ir taisnība.
Kevin. Konflikti, kari, bads, moskīti.
Visas tās šausmīgās lietas.
Tās bija kļūdas, un es varu no tām atbrīvot.
To nebūs Zemes otrajā versijā, sīkvelā.
Bet līdz ar to tu atņemtu arī visu labo.
- Jā. - Kevin, neklausies viņā!
Viņš domā, ka visam radītajam jābūt tieši tādam, kādu viņš vēlas.
Ja viņš nesaka, tas nekad nemainās, un viņš liek tam palikt tieši tādam,
un viņam vienīgajam ir teikšana par to, kā tas izskatās,
kādā krāsā tas ir un cik asas ir lapas.
Ko tu zini par radīšanu, zagle?
Zinu, ka tā ir haotiska un nekontrolējama.
Es zinu, ka tā ir cenšanās kaut ko paveikt,
un tad tas kļūst par kaut ko citu, bet varbūt tas kaut kas cits ir labāks.
Nu, tu kļūdies, skaidrs?
Jūs visi kļūdāties. Un pasaule kļūdās.
Tā ir nepilnīga, un es varu to labot, ja vien tu atdosi man karti.
- Atdod to, sīkais... - Iebilde.
Ak dievs. Sākas.
Atdod to viņam, un viņš dzēsīs cilvēces vēsturi.
Iedod to man, un es atstāšu cilvēces vēsturi.
Es tikai to darīšu nožēlojamu.
Pilnīgs apmulsums.
Ir grūti, vai ne, Kevin?
Smaga nasta uz taviem pleciem.
Dod to man! Dod to man!
Esmu izdarījis izvēli.
Es zināju, ka esi manā pusē. Paldies, Kevin.
Maik, šis spilvens ir kunkuļains.
- Garlaicīgs seriāls, ne? - Jā, Kevinam tas patiktu.
O jā. Kevsteram noteikti šis seriāls patiktu.
- Tieši viņa gaumē, ne? - Jā.
- Viņam patīk viss garlaicīgais. - Tā ir.
- Es nesaprotu mūsu bērnus. - Es arī ne.
- Ko? - Nē!
Nē.
Jā, pavēlniek. Jā!
Beidzot esmu uzvarējis es, sliktais puisis.
Jā!
Cik nožēlojams darbs.
Jā. Lieliski.
Mēs to paveicām, Safa. Izglābām mammu un tēti.
Jā, laikam gan.
- Būs. - Tad tu to izdarīsi?
Es zaudēju.
Es nemēdzu zaudēt.
Es uzvaru, un es uzvarēšu.
Ko? Kāpēc tas nesanāk?
Tavas spējas te nevar izmantot.
Kas par...
Laiks iet. Ejam! Ejiet!
Varbūt pagaidām tu uzvari, bet es atgriezīšos.
Jē!
Tev jāiziet laukā no cietokšņa.
Labi.
Labi, Kevin, tev noteikti bija pamatots iemesls,
bet es nedaudz bažījos, ka tu visļaunākajai būtnei visumā atdevi
visspēcīgāko lietu visumā.
Vai es visļaunākajai būtnei visumā atdevu visspēcīgāko lietu visumā?
Jā, mēs to redzējām.
Bet vai tā bija?
Ja mēs visi būsim viņa nākotnē, kā es varēšu dabūt to, ko gribu es?
Nē, saprotu, ko tu saki. Vienkārši noskaties šo!
Apmainījāt pusdienu kastītes?
Jā, tieši tā.
Šī būs gara nakts.
- Malači jūs abi. - Bravo.
Es vienmēr esmu tev ticējusi.
Domāju, izglābjot pasauli un apmuļķojot Tīrāko Ļaunumu,
esam Augstākajai Būtnei parādījuši, ka esam kas vairāk par krūmu modelētājiem.
Jā. Esam parādījuši.
Bet tagad mēs varam karti izmantot tam, kam tā ir domāta.
Kam gan? Kā jūs domājat?
Tas ir kā visuma plāns. Pēc tā man tas izklausījās.
Varam radīt paši kaut ko savu?
Būs labi. Es neesmu īpaši izsalcis.
Tajā ir karte. Tu esi kartes pavēlnieks.
- Paldies, Kevin. - Es teicu, ka atdošu.
Esmu ļoti pateicīgs. Es par tevi pateicu tik daudz nejauka.
- Mēs visi. - Arī viņam aiz muguras.
- Tad kur mēs dosimies? - Es vienkārši gribu ceļot.
Atgriežamies Hārlemā!
Kaut kas nav pareizi.
- Ko? - Kas tas?
- Ko? - Kas, ellē, tas?
- Tā nav karte. - Nē.
- Vareni, Kevin. - Nē. Nē.
Pārmeklējiet puiku!
Vai skaties mugursomā? Vai tā ir tur?
Tā tur bija.
Nē!
Nē, šī nav karte. Ne tā.
Bet kā tas varēja notikt?
DAĻĒJI PAMATĀ TERIJA GILJAMA UN MAIKLA PEILINA TĒLI
PAMATĀ FILMA TIME BANDITS
Tulkojusi Laura Hansone