Detta är en förkortad och censurerad version-
-av Lars von Triers ursprungliga film "Nymphomaniac".
Den är gjord med Lars von Triers samtycke, men utan hans inblandning.
Hallå?
Du har råkat ut för en olycka.
Du behöver ambulans. Jag ringer efter en. Jag kommer strax.
-Ligg stilla här. -Nej. Nej.
-Nej, vad då? -Jag behöver ingen ambulans.
Jag ser tydligt att du gör det. Jag ringer efter en.
Då är jag borta innan du hinner tillbaka.
-Det kommer att göra ont. -Kanske, men det gör mig ingenting.
Då antar jag att du inte vill att jag ringer polisen heller.
Ja, det är helt rätt.
Är det nåt du vill ha?
Jag skulle vilja ha en kopp te med lite mjölk.
Då får du följa med mig.
Jag serverar inte te på gatan.
Kan du gå?
Ja.
Jag har till och med köpt en kaka.
-Jag ska tvätta dina kläder. -Inte min rock.
-Den luktar rätt illa. -Det är min rock.
Det är din rock.
Vad hände då? Blev du rånad?
Det är mitt eget fel.
Jag är bara en dålig människa.
-Jag har aldrig mött en dålig människa. -Nu har du det.
Vill du prata om det?
Du hade inte förstått.
Prova och se.
Jag vet inte var jag ska börja.
Varför hänger den löjliga fiskekroken där?
Det är en fluga. Jag fick en gång en fisk på den.
En rätt stor. Konstigt nog.
Flugfiske går ut på att knyta fast fjädrar och andra saker på en krok.
Så att den liknar nåt som fiskar tycker om att äta.
Och eftersom flugan är väldigt lätt måste man ha en lina som är tung.
Det ger fart när man kastar.
-Fiskar du mycket? -Nja...lite grann.
Men jag får inte så mycket fisk.
När var jag var ung hade jag en bok som jag avgudade.
En gammal bok av Izaak Walton, som hette "Den fulländade fiskaren".
Det var som en romantisk naturbibel för mig.
Jag kanske vet var jag ska börja.
Men om du ska förstå-
-så måste jag berätta hela historien för dig. Och den blir lång.
Lång är bra.
Och moralisk, är jag rädd.
KAPITEL 1 DEN FULLÄNDADE FISKAREN
För att börja med betet upptäckte jag min fitta när jag var två år.
Redan i tidiga år var jag mekaniskt lagd.
Rörelseenergi, till exempel, har alltid fascinerat mig.
Och min kompis - låt oss kalla henne B -
-kom alltid på idéerna.
Att leka groda var en av B:s klassiker.
-Joe, är ni okej? -Ett ögonblick bara.
Är ni klara?
För guds skull, lämna dem ifred.
Jag älskade min pappa jättemycket. Han var läkare.
Min mamma hette Katherine. Pappa kallade henne "Kay".
Jag antar att hon var det man hade kallat en "kall kärring".
Hon satt alltid med ryggen vänd mot oss när hon la patiens.
Jag hatade patiens.
När vi hade gymnastik klättrade jag upp i repen-
-och hängde kvar där i evigheter med repet mellan benen.
"Förnimmelsen" kallade vi det.
Jag minns tydligt det ordet: "Förnimmelsen".
Kanske är den enda skillnaden mellan mig och andra människor-
-att jag alltid har krävt mer av solnedgången.
Mer spektakulära färger när solen nådde horisonten.
Det är kanske min enda synd.
Varför hävdar du att barn är syndiga?
Inte barn. Jag.
Jag ser inte synd nånstans. Fast då är jag ju inte religiös.
För att du inte har hört hela historien.
Och förresten så är jag inte religiös heller.
Varför tar du religionens mest osympatiska aspekter-
-som syndbegreppet-
-och låter det överleva utanför religionen?
Jag förstår inte detta självhat.
Det var ju det jag sa. Du skulle inte förstå.
Nej, jag...
Förlåt, jag ska vara tyst.
Snälla, fortsätt.
Nervus pudendus.
Nervus dorsalis clitoridis.
Pappa älskade att berätta om träden och deras blad-
-och ansåg att det ingick i en bra utbildning.
När asken skapades-
-gjorde det alla de andra träden i skogen avundsjuka.
Det var det vackraste trädet.
Man kunde inte säga nånting dåligt om det.
Och sen på vintern-
-när asken tappade alla sina blad...
...såg de andra träden askens svarta knoppar och började skratta.
"Titta! Asken har haft sina fingrar i askan."
Ser du?
Man kan alltid känna igen asken på vintern på de svarta knopparna.
Han berättade barnsliga pedagogiska historier-
-för att hjälpa mig komma ihåg det jag hade lärt mig.
Jag visste att han älskade att berätta de historierna-
-så ibland låtsades jag att jag hade glömt dem.
-Tråkar jag ut dig? -Nej.
Jag ser bara fram emot att få höra hur du väver in fiske i berättelsen.
Du kan börja med flugan där. Det kallas "nymf".
Den hade passat elegant i din diskussion om nymfomani.
En nymf är ett tidigt stadium-
-i en insekts liv.
Som en mycket ung nymf-
-var det nödvändigt för mig att bli av med min oskuld.
Hoppla.
Jag kände en kille, J, som hade en moped.
Så i mina ögon var han rätt sofistikerad.
Jag var 15. Kanske var mina flickiga romantiska förväntningar för höga.
Men han hade fina starka händer.
Jag gillade hans händer.
Hej.
Om jag bad dig ta min oskuld, vore det ett problem?
Nej, jag ser inget problem.
Jaha...
Vart ska jag gå?
Det är den jävla förgasaren.
Jag får inte rätt på den. Kan du tänka dig det?
Det är inte så bra. Det är inte så bra.
Nej, för fan. Det förstör ju hela tanken med att ha moped.
Du ska nog ta av dig trosorna, va?
Han tryckte in sin kuk i mig och juckade mig tre gånger.
Sen vände han på mig som en potatissäck.
Sen juckade han mig fem gånger i röven.
Jag har aldrig glömt de två förödmjukande talen.
3 och 5?
Det är Fibonacci-tal.
Det är möjligt. Hur som helst så gjorde det ont som fan.
Jag svor att aldrig ligga med nån igen.
Men det höll så klart bara ett litet tag.
Och nu tillbaka till ditt fiske...
Ett par år senare var jag hemma hos min kompis B.
Som vanligt hade hon en ny idé.
Finansierad av hennes lillebrors spargrisar som hon ofta tömde.
Vi tog på kläder som senare blev kända som "knulla mig nu"-kläderna.
Idén var en tävling.
Vi skulle göra en tågresa.
B sa att vi inte behövde biljetter.
Den som hade knullat flest män när vi kom fram till resmålet-
-skulle vinna chokladgodiset.
Får jag avbryta här?
När ni gick igenom vagnen så läste ni floden.
De flesta av de stora fiskarna söker skydd från strömmen-
-för att spara kraft och gömma sig för bytet.
Där fiskarna gömmer sig i ån uppstår en mycket invecklad hierarki.
Topografin avgör var de mest attraktiva platserna är.
Och de största fiskarna väljer de bästa platserna.
Le och få ögonkontakt.
Om du måste prata, ställ-
-många V-frågor om du vill ha mer än ja eller nej-svar.
Sen går resten av sig självt. Ut på toa och ha sex med dem.
Om det är äckligt då?
Då tänker du bara på påsen med chokladgodis.
V-AD? Vad är klockan?
Tio.
V-AR? Var kommer du ifrån?
Hemifrån.
V-EM? Vem vet-
-var toaletten är?
Om du går till höger kommer du till toaletten i änden av vagnen.
Samtidigt är det så smart uttänkt-
-att om du går till vänster så kommer du också till en toalett-
-eftersom det i änden av nästa vagn också finns en.
Jag ska visa dig var toaletten är.
Det visade sig vara skandalöst enkelt.
På nolltid ledde B med 5-3.
Och det var helt rätt - se dem i ögonen och le.
Men sen, plötsligt, slutade det.
Det är en tydlig parallell till att fiska i ån.
Antingen äter ingen av fiskarna eller så äter alla på samma gång.
Det blir en frossarorgie. Alla hugger.
Och lika plötsligt som det började slutar det.
Fiskarna hugger lättast i början av ett lätt regn.
Det är nog för att de känner sig säkra när de simmar i ån.
För de kan inte ses ovanifrån. Vattenytan är krusad.
Men sen började det igen. Fast lite långsammare.
Jag tror att jag vet hur.
För flugfiske kan ske i olika faser.
Om fiskarna slutar hugga går man vidare till fas 2.
Och i fas 2 imiterar man inte bara en insekt, utan en insekt i trubbel.
Man drar...man drar i linan. Man rycker oregelbundet i den-
-så fisken tror att den har att göra med ett skadat och lätt byte.
Sen låter man flugan flyta hjälplöst nerför ån igen.
För att sen halvhjärtat göra ett par hopp framåt.
Det kan göras väldigt elegant.
-Är du okej? -Det är Betty.
Jag fick precis veta att hon är svårt sjuk.
Är Betty en nära anhörig?
Det kan man säga. Hon är min dvärghamster.
Dvärghamster? Du skojar.
Vad skulle jag göra då?
Jag hade en dvärghamster när jag var liten.
-Som stod dig mycket nära? -Inte alls. Den var skitjobbig.
Dvärghamster? Det vore värre om det var en människa.
Säg inte så.
Jag är väldigt förtjust i min hamster.
Ja, jag tycker att det var väldigt cyniskt sagt om Betty.
Jag hade gjort buren fin och mysig för henne när...när jag fick henne.
-Och Betty gillade det? -Betty var jätteglad.
En av naturens mest meningslösa varelser.
Du vet att valet av en dvärghamster-
-kan antyda sexuella undertoner.
Jag förstår det nu, men det var inget medvetet val.
Kan du visa mig var toaletten är?
Jag måste snyta mig.
Våra samtalsämnen började tryta och B ledde på poäng.
Det förde oss till S:s förstaklasskupé.
Biljetter, tack.
Tackar.
Mina damer? Biljetter...?
Ja du...
-Jag tror att jag kan ha tappat den. -Kanske det.
Har du tappat din också?
Jag har inte köpt en biljett till ditt kassa tåg.
Det är så jävla långsamt. Vi skulle ha varit framme för en halvtimme sen.
Oberoende av förseningar så måste ni ändå ha biljett.
8 pund per skalle, tack.
Oj. Jag råkade riva sönder den.
Jag betalar inte för pappersbitar.
-Ta en ny. -Bra idé.
Den försvann också.
Ska jag be polisen ta betalt på nästa station?
Nu tar vi det lite lugnt. De unga damerna gick hemifrån utan pengar.
-Kan jag betala deras biljetter? -Nej.
Behåll era pengar, så får polisen...
Vi hade kommit överens om att jag skulle betala. Jag glömde det bara.
Jag förstår. Två förstaklassbiljetter-
-till två förstaklassdamer.
Fortsatt trevlig resa då.
Biljetter, tack.
Nu när du har varit så snäll mot oss-
-skulle vi vilja vara snälla mot dig.
Vad snällt, men det behövs inte.
Jag menar det.
Jag har ändå förlorat.
Jag kan ge dig fem extra poäng...
...om du kan få den där inne.
Jag beslutade, kanske lite desperat-
-att det enda som stod mellan mig och påsen med chokladgodis-
-var en otvetydig provokation av denne man.
Utmärkt. Ett reflexhugg.
När allt annat misslyckas-
-kan en dramatisk provokation få en helt passiv fisk att hugga.
De reagerar instinktivt på rätt provokation.
Inte en fluga, utan till exempel en färggrann wobbler. Helst röd.
Den bästa är den vi kallar "finska vapnet".
Den som heter Rapala.
Har du köpt en present?
Ja.
Det är till min fru.
Du reser i första klass och du köpte biljetter till oss.
Varför köper du då inte en ordentlig present till din fru?
Jag ser att den är från stationen.
Självklart skulle jag ha köpt nåt bättre till henne.
Men låt oss säga att jag plötsligt fick bråttom hem.
Varför skulle en man som du-
-med ett så disciplinerat liv plötsligt få bråttom?
Det har med familjen att göra.
Min fru och jag beslutade att vi...
Vi saknar att inte ha barn, trots allt.
Och om vi ska ha barn så måste det ske nu.
Min fru ringde i går för att säga-
-att hon hade ägglossning.
Och allt tyder på maximal fruktbarhet just i kväll.
Du förstår - det var därför jag köpte en present till henne på stationen.
Jag var tvungen att köpa en biljett hem så fort jag kunde.
Jag förstår nu.
Vad förstår du?
Varför du inte hade sex med oss.
Det var inte för att jag inte ville.
Snälla.
Jag ber dig, snälla, gör det inte.
Det är okej.
Snälla, gör det inte.
Du har varit kåt som fan. Men du ville inte släppa din sats.
Sluta.
Så oralsex blev, sett med fiskarens ögon-
-ditt "finska vapen".
Är det din enda kommentar?
Vad vill du annars att jag ska säga?
Att jag uppförde mig förkastligt.
Att mina handlingar redan visar att jag är en fruktansvärd människa.
Så ser inte jag det.
Tvärtom, jag såg det som en mycket trevlig och rolig historia.
Jag har medvetet utnyttjat och sårat andra-
-för egen tillfredsställelse. Det jag berättat hittills bara antyder det.
Men när du berättade historien var du glad och på gott humör.
Det enda du har gjort-
-förutom att ge några människor en minnesvärd upplevelse-
-är att du befriade S från hans sats.
I nån slags ungdomlig hybris.
Jag läste att om man håller inne satsen för länge så dör sperman.
Eller ännu värre - fördärvas.
Tack vare dig har mr S och hans fru kanske nu ett friskt, välskapt barn.
Jag upptäckte min makt som kvinna och använde den utan hänsyn om andra.
Det är helt oacceptabelt.
-Lilla raring... -Kalla mig inte "lilla raring"!
Nej.
Det jag ville säga var-
-att om man har vingar, varför inte flyga?
Inga fler historier.
Du behöver sova.
Nej, nej. Det här börjar roa mig.
Jag vet inte ens vad du heter.
Jag heter Joe.
Jag heter Seligman.
Vilket jävla löjligt namn.
Det är judiskt.
-Du sa att du inte var religiös. -Nej, men min farfars far var det.
Och mina föräldrar gav mig namnet som en slags-
-sentimental koppling till judendomen.
Men vi har alltid varit antisionister.
Vilket inte är samma sak som att vara antisemitisk-
-som vissa politiska krafter försöker intala oss.
Seligman - det betyder "den lycklige".
Är du lycklig då?
Ja, det är jag väl.
På mitt eget sätt.
Även om jag är typen som klipper naglarna på höger hand först.
-Vad betyder det? -Jag delar in människor i 2 grupper:
de som klipper naglarna på vänster hand först-
-och de som klipper naglarna på höger hand först.
Min teori är att de som klipper naglarna på vänster hand först-
-är mer lättsinniga.
De njuter mer av livet-
-för att de går rakt på de lättaste uppgifterna-
-och sparar sina svårigheter till sen.
Vad gör du?
Jag tar alltid vänster hand först. Jag tror inte att det är ett val.
Går på njutningen först, alltid.
När man är klar med vänster hand så återstår bara höger hand-
-och då har man den lättaste kvar.
Jag har aldrig tänkt på det så.
Ja, ja, man blir aldrig för gammal, aldrig för gammal för att lära sig.
-Det där är rugelach. -En judisk kaka.
-Där är sentimentaliteten igen. -Det är mer än rugelach.
Det är rugelach serverad med tårtgaffel.
Rugelach är i mina ögon en kaka-
-som inte ska ätas med tårtgaffel.
Att servera den med tårtgaffel är irriterande omanligt-
-för att inte säga fullständigt feminint.
Men det kan få mig att fortsätta historien.
Jag kände också en som åt rugelach varje dag-
-nästan rituellt med tårtgaffel.
Och även om vi hoppar lite i tiden-
-så måste jag berätta om Jerôme.
Nästa kapitel rymmer nog inte en lika direkt anklagelse mot min person-
-som resten av historien.
Kapitlet kommer också att göra en sentimental själ som dig glad-
-då det innehåller observationer i ämnet kärlek.
KAPITEL TVÅ JERôME
Får jag berätta en sak?
-Visst. -Visst.
-Ja. -Javisst.
Det är kanske inte viktigt för dig-
-men det är det för mig.
Jag har aldrig fått orgasm förut.
Är det sant?
Du är min första.
Du anar inte hur glad det gör mig.
Jag älskar dig.
Du är min första.
Jag måste erkänna...
Ganska många tjejer säger det.
Tågresan hade ökat min aptit-
-så B och jag startade en klubb som vi kallade "Den lilla flocken".
Mea vulva, mea maxima vulva.
B tog så klart ledningen, för hon var modigast av oss.
Hon fostrades katolskt. Du känner säkert till-
-den katolska kyrkans seder.
Intressant.
Blasfemiskt, sataniskt.
Musiken. Intervallet mellan B och F-
-är en tritonus, djävulsintervallet.
Det förbjöds i musiken på medeltiden.
Dammsugaren hittade på det. Hon tog pianolektioner.
Dammsugaren?
Dammsugaren hade en speciell talang för slaka kukar.
Hon hade nåt slags vakuum i sin fitta.
Jag föreställde mig nåt sånt.
Det gick ut på att knulla och om att ha rätten att vara kåt.
Vi onanerade tillsammans. Såna grejer.
Men det var upproriskt.
Vi fick inte ha pojkvänner, knulla samma kille bara en gång.
-Vad gjorde ni uppror mot? -Kärleken.
Kärleken?
Vi svor att bekämpa det kärleksfixerade samhället.
Jag trodde så på vår lilla flock, men det var ju naivt av mig.
Med tiden kunde inte ens den starkaste följa vårt manifest.
3/5. Mitt tredje samlag den här veckan, igen med Alex.
Tredje?
Skulle vi inte knulla varje kille bara en gång?
-Jag tror inte att du kan förstå, Alex. -Det vill jag inte.
-Vår relation... -Relation? Där kom det.
Du tror att du vet allt om sex.
Den hemliga ingrediensen i sex är kärlek.
För mig var kärlek bara begär med svartsjuka tillsatt.
Allt annat var rent nonsens.
För var hundrade brott som begås i kärlekens namn-
-begås bara ett i sexets namn.
Det var inget dåligt påstående.
Det stärkte min önskan att få en seriös utbildning.
Glasgow.
Aberdeen.
Varför flinar du?
Jag bara tänkte mig hur en utbildning skulle uttryckas i ditt berättande.
-Det är inget att flina åt. -Nej, jag förstår det.
Vad för slags utbildning fick du då?
Jag började läsa medicin, som pappa.
Men det blev allt svårare att koncentrera sig-
-så jag studerade allt mindre tills jag till slut hoppade av.
I stället började jag söka jobb.
Det visade sig vara svårt att få ett jobb med hyfsad lön.
Jag kunde egentligen ingenting, så jag hoppades inte på mycket-
-när jag sökte ett jobb som assistent på ett tryckeri.
Kan du berätta lite mer om din bakgrund?
Utbildningsmässigt.
Jag gick ut gymnasiet och beslutade att läsa medicin.
Men jag tog inte examen.
Det känns meningslöst att komma hit, men jag behöver verkligen ett jobb.
Jag har provat överallt.
Jag brukar inte ge folk jobb bara för att de behöver ett.
Sekreterarfärdigheter då? Har du några såna?
Nej, jag trodde inte att man behövde färdigheter.
Du trodde inte att du behövde färdigheter för sekreterarjobbet?
Nej.
-Kan du öppna ett kuvert? -Ja, jag tror att jag kan det.
Det var roligt att höra.
Jag ska diskutera detta samtal med mr Jerôme, min chef.
-Tror du att det finns en chans? -Jag tvivlar på det.
Ja du...att inte ha nån som helst erfarenhet är tydligen-
-helt okej för det här jobbet. Du fick det.
-Betyder det att jag börjar i morgon? -Ja, det betyder det väl.
God morgon.
Ja?
God morgon. Jag ville presentera vår nya sekretarassistent. - Joe?
Ni ville förklara hennes uppgifter. Det här är den nya...
-Liz, kan jag få nytt kaffe? -Javisst.
Hej.
Jerôme?
Din första kärlek.
Du trodde säkert inte att det skulle bli nåt av mig, va?
Och nu sitter jag här, i vd-stolen på M&J Morris Ltd.
-Ja, det är rätt förvånande. -Förvånande?
Det är ett tecken från Gud.
Jag har tänkt på dig ofta sen dess.
Har du tänkt på mig?
Ja du...
I regel sitter min farbror här, men hans mage krånglar-
-så han är på spa och tar långa bad och dricker massa vatten.
Ingen vet hur länge så nu är jag J:et i M&J Morris Ltd. Vad sägs om det?
Vi trycker kort och kuvert, såna fånigheter.
Det är skitkrångligt. Jag fattar noll.
Kom, jag ska visa dig runt. Okej?
Liz? Där är du ju. Bra jobbat.
Varje gång du gör ett bra jobb säger jag "Bra jobbat, Liz."
Vad heter hon? "Bra jobbat, Liz."
Bra jobbat, Liz!
Bobby, hälsa på Joe. Han gör visitkorten.
Den stannade.
Ja.
-Finns det inget larm? -Vad då?
-Finns det inget larm? -Larm, just det. Bra tänkt.
Tänk, alltså. Du ser lika bra ut efter alla dessa år.
Nej.
-Nej. -Nej?
-Det här kommer inte att funka. -Vilket då?
Det här.
-Varför inte? -Du är inte precis min typ.
-Är det så du vill ha det? -Ja.
Okej.
Fan!
Ge mig din hand.
Brandmansgrepp.
-Är du okej? -Ja.
-Varför hade du inte sex med honom? -Jag är inte helt säker.
-Jag har knullat många idioter. -Han kickade väl dig då.
Nej. Om han hade kickat mig så hade han förlorat.
Ingen hade definierat mina arbetsuppgifter-
-så jag beslutade att städa för att gjuta olja på vågorna.
God morgon.
-Några samtal? -Nej.
-Vad har du gjort? -Jag har städat.
-Har du städat? -Det var rätt stökigt.
Liz? Hon har städat.
Jag visste det inte.
Är du helt knäpp?
-Vad gör teet och kakan här? -Jag tänkte...
Tänkte du? Du ska inte tänka. Jag betalar dig inte för att tänka.
Det får du göra om.
Ta det och gå ut med det och gör om det.
Ett ögonblick.
Kom in!
-Passar det med te och kaka nu? -Visst, varför inte?
-Var fan är min tårtgaffel? -Tårtgaffel?
Jag kunde ha gett dig en, men det kändes helt olämpligt.
-Omanligt. -Feminint.
Fast du måste medge att en tårtgaffel är ett praktiskt verktyg.
Det är ett mellanting mellan kniv och gaffel.
Grejen är att man ska kunna hålla tårtfatet med en hand-
-och sen skära med den andra. Och sen äta tårtan med gaffeln.
Det är inte feminint, det är åtminstone borgerligt.
Det sägs att bolsjevikerna under sitt härjningståg genom Ryssland-
-för att skilja män från pojkar eller borgare från proletärer-
-tog med en pojke och innan de brände ner ett hus-
-skickade de in pojken för att kolla om de hade tårtgafflar i huset.
Det är inte sant.
Jag hörde det inte av källan.
Hej.
Jag undrar om du kan hjälpa mig. Det blev plötsligt väldigt smutsigt.
Nu satte du dina smutsiga fingrar där.
-Vi kanske ska tvätta dina händer. -Ja, det är nog bäst.
-Du måste vara väldigt duktig. -Jovisst.
Jerôme hade sagt att det var jag som hade förklarat krig.
Ofta tog han med mig ut på stan bara för att hålla hans rock.
Där! Där, bakom den gröna bilen.
-Den är för liten. -Nej, det är gott om plats.
-Jag såg den. Den är för liten. -Det är gott om plats.
Nej.
-Får jag försöka? -Om du får försöka?
-Jag är grym på det. -Jag provade nyss. Den är för liten.
-Den är för liten. Okej? -Kan jag försöka?
Vill du försöka?
Varför inte?
Det var ungefär då som en dramatisk förändring skedde i mig.
Jag kunde plötsligt se en slags ordning i röran.
Allt var väldigt, väldigt fel.
Jag ville bli en av Jerômes saker.
Jag ville plockas upp och sättas ner om och om igen.
Jag ville hanteras av honom-
-enligt nån avancerad princip som jag inte förstod.
Hans starka händer?
Ja, men nu handlade det inte längre bara om hans händer.
Det var som om allt med honom var annorlunda.
Vilket det så klart inte var. Och det visste jag.
Jag förbannade mig själv för att jag såg honom i detta nya ljus.
Kärleken är blind.
Nej, nej, nej, det är värre.
Kärleken förvränger saker. Eller ännu värre...
Kärleken är nåt som man aldrig har bett om.
Erotiken var nåt jag bad om och till och med krävde av män.
Men den här idiotiska kärleken...
Jag kände mig förödmjukad av den-
-och av all oärlighet som följer.
Erotiken handlar om att säga ja.
Kärleken talar till de lägsta instinkterna inlindade i lögner.
Hur säger man ja när man menar nej och vice versa?
Jag skäms för vad jag blev.
Men det låg utanför min kontroll.
-Vet du vad du gör nu? -Nej, vad gör jag?
Du försvarar din personlighet. Jag trodde att du skulle avslöja den.
Vid den tiden började jag promenera igen.
Jag promenerade i skogen.
Min barndoms skog.
Jag gick samma väg om och om igen.
Till höger efter grindstugan.
Och höger igen vid asken-
-som har de vackraste bladen i skogen.
Och vidare, förbi tanten med sin pudel-
-och gubben på bänken.
Jag kunde inte skaka av mig bilden av Jerômes slarviga elegans.
Och när jag då var med andra män-
-förbjöd jag dem att röra min kropp med deras händer.
Och snart slutade jag ha sex helt och hållet.
Jag försökte möta honom ständigt.
Jag fick veta var han bodde-
-men vågade så klart aldrig ringa på hos honom.
Jag skrev länge på ett brev-
-i vilket jag berättade om mina känslor för honom.
En månad gick innan jag samlat mod nog att ge honom brevet.
Ursäkta. Är inte det här Jerômes kontor?
Det här har som tur aldrig varit och blir heller aldrig Jerômes kontor.
Men min brorson har hoppat in för mig medan jag har varit sjuk.
Var det ett brev till honom?
-Ja. -Jag ska se till att han får det.
Jag kan inte lova när det blir eftersom han blir borta länge.
Hur unga människor finansierar sin okuvliga reslust är för mig en gåta.
-Så han har rest bort? -Övergivit oss, ja.
Han talade lyriskt om en resa jorden runt och om att gifta sig.
-Gifta sig? -Gifta sig, ja.
Han stack med min sekreterare.
Liz.
Och ditt jobb?
Det visade sig att Jerômes farbror krävde mer kunskap om verksamheten.
Där slutade alltså kärleken?
Det är kanske inte fullt så enkelt.
Men mer om det sen, som de säger i romanerna.
-Och Jerôme bara försvann? -Ja.
Fast jag försökte hålla kvar honom på mitt eget sätt, mentalt-
-när jag onanerade på tåget bland andra människor.
-Onanerade du på tåget? I sätet? -Ja, självklart.
-Jag la ett pussel. -Ett pussel?
Jag såg detaljer i medresenärerna som påminde mig om Jerôme.
Men i längden kunde jag inte komma ihåg detaljerna av honom-
-hur mycket jag än försökte.
Det är kanske så med minnet.
Man kommer ihåg silhuetter. Det väsentliga.
Men det behöver inte vara dåligt.
Som silhuetter på vintern är träden svåra att skilja åt.
Min pappa kämpade tappert med sin flora och sin trädhandbok.
Det är faktiskt-
-trädens själar som vi ser på vintern.
På sommaren är allt grönt och idylliskt, men på vintern-
-står grenarna och stammarna ut.
Se så krokiga de är.
Grenarna måste bära upp alla bladen till solljuset.
Det är en enda lång överlevnadskamp.
Pappa överraskade mig genom att kalla-
-de nakna stammarna "trädarnas själar".
En för honom sällsynt poetisk tanke.
För han sa själv att han föredrog de empiriska vetenskaperna.
Och efter Jerôme?
Jag reagerade...
Nåja, låt oss säga...aggressivt.
Hur?
Genom att trappa upp min jakt på män.
Du vet dörrar i affärer som öppnas och stängs med hjälp av en sensor?
Jämför de dörrarna med min fitta-
-och lägg till en utomordentligt känslig sensor.
Min känsliga dörröppnare gav mig chansen att utveckla-
-mina morfologiska studier av allt från blad till genitalier.
Jag gav mig ut på en resa genom det man på barnboksspråk kan kalla-
-"Landet med de stora svarta kukarna".
"Landet med de små gula kukarna" och så vidare.
Mest av allt kämpade jag mig genom-
-ett oräkneligt antal omskurna kukar.
Vet du att om man samlar all förhud som har skurits av genom tiderna-
-så skulle det nå till Mars och tillbaka igen?
Mrs H.
KAPITEL TRE MRS H
Nu hade jag byggt upp en ansenlig krets med män-
-och hade svårt att hålla isär dem.
Hej, gumman. Vill du ses?
Det är Fisher. Jag ligger här och tänker på dig och det du sa.
Jag är inte arg, om du tror det.
Hej, Joe, det är Rob igen. Jag hade kul med dig. Ring mig.
Jag har lämnat några meddelanden. Är allt okej?
Jag gav snabbt upp att försöka minnas de enskilda relationerna.
Det var omöjligt.
Och omöjligt att förutse vad de ville höra.
Så jag hittade på en metod.
Det byggde helt på slump.
En etta betydde ett överdrivet kärleksfullt svar.
En tvåa, inte lika passionerat, men ändå positivt.
Och vidare upp till fem - en fullständig avspisning.
Och sex - inget svar alls.
Hej, Eddie, det är jag.
Jag har tänkt mycket på det här och det är slut mellan oss. Hej då.
Metoden gjorde att jag slapp oroa mig för enskilda relationer.
Hej, Patrick. Det är Joe.
I stället blev det helt oförutsägbart-
-vilket så klart gjorde männen ännu vildare.
Du är rätt jobbig, så jag vill inte träffa dig mer. Ring inte tillbaka.
-Det låter ganska stressigt. -Ja, det var det faktiskt.
Men som tur var så hade jag min lilla tröstbok.
När jag behövde tröst eller ro-
-tog jag fram mitt herbarium och tittade på mina favoritblad.
Ask, darrasp och lind.
När man hanterar en stor grupp älskare som jag gjorde-
-är det typiskt skillnad på deras egenskaper.
H var ett jävla plåster.
Gå nu. Jag får middagsgäster.
-Han kommer inte förrän sju. -Nej.
Men klockan är snart sju.
Älskar du mig?
A skulle komma sju.
Jag var tvungen att få ut H.
Jag älskar dig för mycket.
Du lovar och lovar, men jag förstår nu-
-att du aldrig lämnar din familj för min skull.
Det är sorgligt, men...det är ditt val.
Det räcker inte för mig att jag inte får ha dig helt.
Därför kan vi inte ses mer.
Hej då.
Du...
Och ha ett bra liv.
Min älskling...jag är din.
Jag har lämnat henne.
-Har han gått in? -Ja.
Är dörren stängd?
Hejsan. Ursäkta.
Vi hade lovat att inte gå upp.
Vi ville bara se till-
-att han kom hit i ett stycke nu när han fattat det stora beslutet.
-Får barnen se honom där inne? -Visst.
Vad fint här är.
Det är så bohemiskt.
Ja, just det... Du behöver bilnyckeln.
-Nej, jag behöver inte bilen. -Jo, det gör du.
Han gillar bilen.
Här.
-Snälla, ta den nu. -Nej. Jag vill inte ha biljäveln!
Det är lugnt. Vi tar bussen hem.
Barnen kan lika gärna vänja sig vid kollektivtrafik nu, va?
Deras levnadsstandard blir så klart inte samma längre, men...
-Vad är det här? -Det är en present.
En kudde som han själv har broderat.
-Och vem är den till? -Pappa.
Jag hoppas att barnen får kalla sin far "pappa" här.
Om du föredrar det så kan de kalla honom-
-"han" eller bara "mannen".
Min första tanke var att aldrig låta nån av er träffa barnen-
-men sen ångrade jag mig och tyckte-
-att deras pappa ska konfronteras med de små vars liv han har förstört.
Ge pappa din present.
Det är en bil som den lilla raringen har broderat.
Jag vet att alla inte ser det, men med hjärtat ser man mycket.
Hur oviktig den informationen än än för dig.
Vore det okej om jag visade barnen horsängen?
För trots allt så har de också haft del i den här tilldragelsen.
Ni behöver se den. Va? Vi tittar på pappas favoritplats.
Kom, pojkar.
Så det var alltså här allt hände.
Ni ska försöka memorera rummet. Särskilt sängen.
Det kommer ni att ha glädje av senare i terapin.
Här sitter jag och babblar om terapi utan en tanke på vad det kan kosta.
Jag hoppas att ni inte tror att vi kom hit för att tigga.
Förlåt mig. Förlåt.
Jag är dum. Mamma är dum.
Vi dricker en kopp te.
Barnens pappa vill ha två sockerbitar i sitt te.
Jag öppnar. Nej, snälla, snälla.
-Hej. -Hej.
Vad fina. Förtjusande. Pojkar, kom hit.
-Är Joe hemma? -Det kan bli intressant.
Det här är min son. - Se honom i ögonen.
-Jag heter Andy. -Joes vän, alltså?
-Har ni känt varann länge? -Inte särskilt länge, nej.
Inte särskilt länge?
En trekant.
Det är så exotiskt och...tolerant.
I det avseendet misslyckades jag.
Ingen tvekan om det.
Killar, nu är det dags att vara vakna-
-och ställa alla frågor som ni vill ställa.
För jag hoppas-
-att ni aldrig behöver möta såna här människor-
-eller hamna i en sån situation igen.
Nå? Har ni inga frågor?
Ska jag börja då?
Ungefär hur många liv tror ni att hon hinner förstöra på en dag?
Fem?
Femtio? Eller flera hundra?
Det här är ett stort missförstånd.
Pojkar...
Jag älskar inte er pappa.
Hon säger det för att trösta oss. Jag är säker på att ni förstår det.
För om det var ett skämt...
Om det här verkligen var ett skämt så vore det ett oerhört grymt skämt.
Ingen kan vara så grym.
Att förstöra ett nät av känslor som byggts upp under 20 år-
-är inget skämt, ska du veta!
Ja, ja...
Om tre är för många-
-måste sju vara en utmaning för den vackra unga fröken.
Jag måste säga att jag har svårt att se henne njuta av ensamhet.
Jag tror att det är bäst att vi tar chansen att gå nu-
-innan det blir groteskt.
Nej, nej, nej! Kom tillbaka!
Du vill väl inte ge din pappa dåligt samvete, eller hur?
Hur påverkade den episoden ditt liv?
Inte alls.
Inte alls?
Nej. Man kan inte göra en omelett utan att knäcka ett par ägg.
Nej, det är sant.
Vissa skyller på missbrukaren.
Andra tycker synd om missbrukaren.
Men jag var missbrukare av begär, inte av behov.
Klart att du säger så.
Och begär som ledde till förödelse runt omkring mig. Överallt jag kom.
Missbruk leder ibland till en frånvaro av empati.
Man kan inte slåss med ett lejon och snyta sina barn samtidigt.
För mig var nymfomani hjärtlöst.
Du är väldigt envis.
Men du själv då? Hur kände du under allt det här?
Kändes det bra eller dåligt?
Mrs H hade rätt om ensamheten.
Det vore lögn om jag sa att den inte har varit min ständige följeslagare.
Så du var med alla dessa män och kände dig ändå ensam?
Jag ville inte berätta om det-
-men du har fört mig in i en fälla.
Det var en viss känsla.
Vad hemskt att allt måste vara så trivialt.
När var jag sju blev jag opererad.
Inget allvarligt, men jag behövde narkos.
Jag hade redan fått lugnande och jag mådde rätt bra.
Men när jag tittade in i rummet där personalen förberedde operationen-
-var det som om jag var tvungen att passera en ogenomtränglig port-
-helt själv.
Det var inte bara att jag saknade min mamma.
Jag tror inte att jag saknade pappa. Även om han var den snälla.
Det var som om jag var helt ensam i universum.
Som om hela min kropp var full av ensamhet och tårar.
Får jag fortfarande inte tycka synd om dig?
Ska vi fortsätta?
-Vad läser du? -Jag läser egentligen inte.
Jag återupptar bekantskapen med Edgar Allan Poe.
Jag vet inte vem han är.
Han var-
-en väldigt ångestriden man.
Han dog på det mest fasansfulla sätt som du kan tänka dig.
Av nåt som heter delirium tremens.
Det sker när ett långvarigt spritmissbruk följs av-
-plötslig avhållsamhet.
Ens kropp går in i nån slags överkänslig chock.
Man kan se de mest otäcka hallucinationer.
Råttor, ormar och kackerlackor som kommer upp ur golvet.
Maskar som krälar på väggarna.
Hela ens nervsystem är i larmberedskap-
-och man har konstant panik och paranoia.
Sen sviktar cirkulationsapparaten.
Men paniken och skräcken är kvar ända fram till dödsögonblicket.
Jag vet vad delirium är.
"Under en lång och trist mörk och tyst höstdag"-
-"när molnen hängde tungt och lågt på himlen"-
-"hade jag ridit ensam genom en ovanligt ödslig trakt".
"Omsider befann jag mig, när aftonens skuggor blev långa"-
-"inom synhåll för det dystra Huset Usher.
KAPITEL FYRA DELIRIUM
Hej, pappa.
Hej, min älskling.
Hur är det med dig?
Jag bråkade med mamma.
Hon...hon kommer inte.
Du ska inte bråka med henne. Du vet att Kay är rädd för sjukhus.
Jag vet att hon inte kommer. Vi har redan sagt allt som vi behövde säga.
Kay och jag tog farväl där hemma.
Jag vill inte ha henne här.
Jag kan inte acceptera det.
Det måste du göra.
Hon är en feg, dum kärring.
Nej, det är hon inte.
-Nej, det är hon inte. -Jo. Jo, det är hon.
Och du har aldrig förstått det.
Skrämmer det dig inte?
Nej.
Hur kan du inte vara rädd?
Jag har sett så många dö.
Sen är det där Epikuros-citatet om att inte frukta döden.
"När vi är har döden inte kommit."
"När döden har kommit är vi inte."
Jag vet vad som ska hända.
Jag vet också vilka läkemedel som läkarna har att erbjuda.
Så nej...
Jag är inte, jag är inte rädd.
Du vackra flicka.
Vackra pappa.
Kay!
Kay...
Pappa.
Det blir bra.
Vill du inte ta en promenad?
Jag stannar hos din pappa under tiden.
-Stannar du? Stannar du här? -Ja.
Askblad.
-Var hittade du dem? -De fanns i parken.
Det är verkligen skogens vackraste träd.
Men, pappa, hur känner man igen asken på vintern?
Det har jag sagt hundra gånger.
Jag kommer inte ihåg.
När asken skapades-
-gjorde det alla de andra träden i skogen avundsjuka.
För det var...
Det var det vackraste trädet i skogen.
Det hade den starkaste veden.
Det var Världsträdet i den nordiska mytologin.
Man kunde inte säga nånting dåligt om den.
Och när alla de andra träden såg asken-
-med dess svarta knoppar-
-så började de alla att skratta.
"Nämen, titta. Asken har haft sina fingrar i askan."
Pappa!
Pappa, vad är fel?
Pappa, det är jag. Det är jag.
Hjälp!
Det är okej.
Det är ingen fara.
Hämta doktorn.
Allt är bra.
-Vi måste fixera honom. -Vad gör ni?
Vad gör ni med mig?
Joe! - Vad gör ni med mig?
Joe!
Du borde ta en paus.
Ursäkta. Kan ni hjälpa mig torka upp...
Oroa er inte.
Vi måste bädda rent.
Klar?
När han dog hade jag inga känslor kvar.
Det är helt förståeligt.
Nej. Jag vet inte vad som hände med mig.
-Det var väldigt skamligt. -Skamligt?
Jag förstår inte.
Jag blev våt.
Jag vet att du vill framställa dig negativt-
-och att du har fått för dig att du är sämre än alla andra.
Men den här historien stärker inte den bilden.
Det är extremt vanligt att reagera sexuellt i en kris.
Det är kanske skamligt för dig-
-men i litteraturen finns det många värre exempel.
-Du lyssnar på musik, ser jag. -Ja.
Jag tycker mycket om det. Ska jag hämta ett band?
Om det är ett band i maskinen så vill jag höra det.
Det är nåt jag har lyssnat mycket på, men inspelningen är ofullständig.
-Vad är det? -Bach. Ur hans "Lilla orgelboken".
"Ich ruf zu dir, Herr Jesu Christ."
Temat är ursprungligen en hymn-
-men Bach arrangerade om den och förskönade den en smula.
Han var polyfonins mästare, om du vet vad det är.
Nej, en sak till jag inte vet.
Polyfoni är från medeltiden. Det är ett rent europeiskt fenomen.
Det karakteriseras av tanken-
-att varje stämma är sin egen melodi-
-men tillsammans är de en harmoni.
Bachs föregångare Palestrina skrev många verk-
-för flera körer samtidigt och frossade i polyfoni.
Men i mina ögon fulländade Bach det melodiska uttrycket och harmonin.
Även uppblandat med lite rätt så oförståelig talmystik-
-som troligen byggde på Fibonacci-sekvensen.
Du vet, den som börjar med 0 och sen kommer 1.
Sekvensen skapas när man summerar de två föregående talen till ett nytt.
0+1 blir 1 och 1+1 blir 2-
-och 2+1 blir 3 och 3+2 blir 5-
-och 5+3 blir 8 och 8+5 blir 13.
Sekvensen kan kopplas till Pythagoras teorem och det gyllene snittet.
Man sökte en gudomlig metodik i konsten och arkitekturen.
Lite grann som att tritonus, som spelades på pianot i er lilla klubb-
-skulle vara ett djävulsintervall.
Summan av de numeriska värdena i Bachs namn är 14.
Ett tal han ofta använde i sina verk. Det smarta med Bachs namn är-
-att talvärdena av de enstaka bokstäverna alla är Fibonacci-tal.
Det här stycket har tre stämmor: En basstämma.
Andrastämman spelas med vänster hand.
Förstastämman spelas med höger hand.
Det heter cantus firmus.
Och tillsammans skapar de tre stämmorna polyfonin.
Normalt ses en nymfoman som en-
-som inte kan få nog och därför har sex med många olika personer.
Det är så klart sant, men om jag ska vara ärlig-
-så ser jag det exakt-
-som summan av alla dessa olika sexuella erfarenheter.
Så på det viset har jag bara en älskare.
KAPITEL FEM LILLA ORGELSKOLAN
Eftersom musiken har tre stämmor-
-ska jag begränsa mig till att tala om tre älskare.
Basen är lätt. Det är F.
F hade en röd bil som han hade köpt begagnad.
Då jag hade sex med sju eller åtta män varje kväll samtidigt-
-var schemaläggningen knepig och alla behövde fasta tider.
F var en bra man.
Om han skulle komma kl. 22-
-så dök han alltid upp vid nio och parkerade på gatan.
Jag log alltid när jag såg honom.
Ofta förbarmade jag mig över honom och gav honom en kopp kaffe-
-medan jag avslutade med mannen före honom.
Jag vet inte varför jag pratar om F, men han var lugnande.
Och han visste exakt vad jag ville ha när vi hade sex.
Jag kan gå så långt som att säga-
-att vi hade nån slags telepati när vi hade sex.
Utan ord visste han exakt vad jag ville-
-var han skulle röra mig och vad han skulle göra.
Det allra heligaste målet för F var min orgasm.
Och då svarade svanarna med samma stämma.
Det gav honom privilegier som ingen av de andra fick.
F var basstämman.
Monoton, förutsägbar och rituell. Det var ingen tvekan om det.
Men också grunden som är så viktig-
-även om den på egen hand inte betyder så mycket.
G var helt annorlunda.
Den enda jag var tvungen och ville vänta på.
När han till slut kom och jag öppnade, gick han inte in direkt,-
- som katten inte heller gör när den släpps in-
-som om när dörren väl är öppen den har all tid i världen.
Men han var mer än en katt.
Han var som en slags jaguar eller leopard.
Han rörde sig som dem vilket tände mig otroligt mycket.
Han bestämde. Så var det bara.
Trots min framgång med att styra upp den invecklade logistiken-
-i att planera upp till tio dagliga sexuella tillfredsställelser-
-samtidigt som jag jobbade heltid kunde jag ändå bli ganska sorgsen.
När mitt hektiska liv tillät pauser tog jag chansen att ta promenader.
Dessa upprepade promenader blev en slags metafor för mitt liv:
monotont och meningslöst.
Ja, precis som rörelserna hos ett djur i bur.
Vi väntar i stort sett alla på tillstånd att få dö.
Nej. Nej, nej, nej.
Det finns helt orealistiska samman- träffanden i din historia om Jerôme.
Först ger han dig av en slump assistentjobbet.
Sen tar du en promenad i skogen som är full av bilder på honom-
-och inte bara det, han är där.
Och sen som en Gud drar han upp dig till sig genom molen.
Milda makter.
Jerôme var där för att han just hade grälat med sin fru-
-som i vrede rev sönder deras nyframkallade resebilder.
Jag vet inte om jag kan tro på det.
Hur tror du att du får ut mest av min historia?
Genom att tro på den eller genom att inte tro på den?
Du har rätt. Du kan ha en poäng där.
Den hemliga ingrediensen i sex är kärlek.
Tredjestämman. Den hemliga ingrediensen.
Cantus firmus.
Fyll alla mina hål.
Vad är det?
Jag känner ingenting.
SLUT PÅ NYMPHOMANIAC VOL. l
FRÅN NYMPHOMANIAC VOL. ll