-I tidigare avsnitt: -Inte Belinda Williams? Vem är ni då?
-Min bit av tidsmaskinen saknas. -Jag är lojal mot dig och vår sak.
-Döljer du nåt, Alec? -Nej.
-Släpp mig! -Theseus. Det har börjat.
Känner du igen min röst?
-Var är skjutsen? -Ingen bra dag att vara sen.
-Garza, var är du? -Vi måste sticka.
Tiden är ute. Var fan är hon?
-Vi måste sticka! -Garza, kom upp hit nu!
-Där är hon. -Ja, ja. Lugna er.
Kom igen!
Välkommen hem.
-Nu, då? -Nu väntar du på följderna.
Vår chans att förändra allt kommer att dyka upp.
Edouard. Grattis på födelsedagen.
Du kom ihåg. Jag har något åt dig också.
Svaren på dina frågor finns här.
-Var snäll och håll det mellan oss. -Självklart.
God morgon. Jag gav dig sovmorgon.
-Det här hände aldrig. -Visst inte.
-Vad pratar vi om? -Det kommer aldrig hända igen.
-Hon kommer tillbaka. -Cameron.
Det är min första dag tillbaka efter skottskadan och du är sen.
-Är du tillbaka? -Jag skrevs ut igår.
Dillon vill ha in dig. En stel underrättelseagent är här.
En massa militära sprängämnen saknas och de tror att Liber8 har dem.
-Jag är där om en halvtimme. -Satsa på tjugo minuter.
-Ja? -Alec.
Jag har slitit med vattenskadan hela natten.
-Har du hört av Julian? -Jag försöker spåra hans mobil.
Jag hackade den efter upploppet. Jag har senaste koordinaterna.
Jag kan inte triangulera förrän systemet är igång.
-Okej. När du hittar honom... -Jag hör av mig. Jag lovar.
Det var en sak till. Jag hittade något när jag hackade din CMR.
-Kiera? -Alec? Hallå? Fan också.
Hallå? Har jag ingen täckning?
-Hur går det? -Mobilnätet är nere.
-Min mask tar fyra timmar att fixa. -Bra jobbat.
Era nära och kära måste varnas. Ni med.
Jag pratar inte om världens un... Jag pratar om slutets början. Du.
Du vet vad jag menar. Det är idag allt förändras.
Dagen rörelsen föds och matar oss med lögner.
-Glas och metall regnar från himlen. -Sluta följa efter mig.
Jag känner igen dig, blåöga. Du var på avrättningen.
-Vad sa du? -Jag visste att jag kände igen dig.
Du är precis som jag. Du är från framtiden.
Det var för tjugo år sedan. Jag bevakade fängelsets strömförsörjning.
Jag laddade avrättningsmaskinen. Plötsligt kom en strömspik.
Utrustningen fick överslag. Plötsligt var jag här.
Jag var vid vattnet hos ett fiskarlag. Det var 1992.
Jag blev satt på dårhus i några år tills alla tvingades ut på gatorna.
Jag blev utslängd och har levt på min slughet sen dess.
-Nämnde jag fisken? -Det här är otroligt.
I 20 år har jag trott att jag var ensam från 2077, och här är du nu.
Förlåt. Jag kollar om du är verklig. Du är verklig. Du är här.
-Kommunikationen är nere, tiden går. -Utmärkt.
-Är inte Sonya med dig? -Hon gick ett ärende.
-Vadå för ärende? -Ett privat ärende.
-Är det något problem? -Nej.
-Kiera kommer om tjugo minuter. -Var hon på gården med er?
Agent Cameron är från avdelning sex. Hon är utlånad till Liber8-gruppen.
Liber8-grupp? Jag visste inte att den fanns.
Efter sprängmedlen stals började vi bevaka Liber8 i de större städerna.
-Utredningen ledde oss hit. -Vad är det för typ?
900 kilo topphemligt gelkoncentrat. För militärt bruk.
-Det kan ta halva stadskärnan. -Ursäkta, det här är viktigt.
Mobilnätet ligger nere. Allt pekar på hackare eller sabotage.
Det låter som våra killar.
Nämen, titta vem som använt sin e-post.
-Nu har jag dig. -Det finns fler tidsresenärer här.
-Menar du terroristerna? -Terrorister? Är Liber8 också här?
Ånej. Det är illa. Det är riktigt illa.
Jag menar privatresenärerna. Frilansarna.
-Mr Escher. -Vi är online igen.
-Alec? -Hör du mig?
-Ja, jag hör dig. -Jag har ljud, inte video eller data.
-Jag hör också röster. -Jag har nyheter om Julian.
-Vadå? -En plats.
-Jag hämtar dig, så jagar vi. -Jag kollar om Carlos kan möta oss.
Varför blanda in polisen?
I förrgår stals 900 kilo sprängämnen från ett labb.
-Skulle Julian vara inblandad? -Det här är illa.
Det är idag Theseus kommer resa sig.
Julian kommer behandlas rättvist. Men vi måste förhöra honom.
Som Roland. Skjut först, fråga sen.
Om terroristerna är här och sprängämnen stulits,
då måste vi sticka. Det är för sent.
-Låt mig prata med Carlos. -Du försvinner. Kopplingen bryts.
-Alec? -Va? Jag hör dig inte.
-Fan också. -Kalla mig Alec. Jag vill visa nåt.
Jag har jobbat på det i femton år. Det är topphemligt.
-Vad pratar du om? -En fungerande tidsmaskin.
-Vart tog Sonya vägen? -Fråga inte mig.
Ingen berättar nåt för mig. Fråga Kagame.
Du frågade och han berättade inte.
Nu vet du hur det är att hållas utanför.
-Du jävlas väl inte med mig? -Det är jag för smart för, Travis.
Ja, det är du.
-Han planerar något. -Det var väl inget nytt?
-Väntar du besök? -Nej, gör du det?
Det är bara nån grabb.
Varsågod. Följ mig.
Stig på.
-Det är bron jag anlände på. -Ja, döm om min förvåning.
Efter alla års väntan.
Då sprängdes den. Kex?
Jaha. Tack.
-Du kan väl visa tidsmaskinen? -Ja.
Vänta lite. Maskinen är riktig.
Det finns ett litet problem.
Jag behöver en nanokrets för att fokusera energin för en återresa.
De legeringarna utvecklas först år 2034.
Tror du på ödet, Jason?
Idag gör jag det. Det här är otroligt.
-Jag kan behöva modifiera den lite. -Okej. Hur lång tid tar det?
Inte lång. Den har rätt struktur redan.
Jag måste bara...
-Var fick du den ifrån? -Det är inte viktigt.
Bara en man kan ha utvecklat den här teknologin.
Du är CPS-agent.
-Du kanske ska anhålla mig. -Jag ska inte anhålla dig, Jason.
Jag vill åka hem.
-Vill du tillbaka till 2077? -Otroligt gärna.
Jag kan hjälpa dig med det.
-När kommer Cameron? -20 minuter, sa hon.
Det var för 35 minuter sedan.
Trevligt att avdelning sex släpper henne på heltid. Det är ovanligt.
Undrar varför de inte rapporterat om er grupp till oss.
-Fråga när hon kommer hit. -Om hon kommer hit.
-Ursäkta mig. -Ingen fara.
Gardner här. Kolla upp något som heter avdelning sex.
Nej, jag har inte heller hört talas om dem.
-Det är minnesmärket. -Precis vad jag försökt säga.
Det är idag skulpturen blir ett minnesmärke.
-Det stämmer. Byggnaden rasar. -Glas och stål regnar ned.
Det var första attacken mot staden. Tusentals människor dog.
-Det var 2012. -Tusentals dog. Det är 2012.
Det är idag det händer. Desto större anledning att sticka härifrån.
Åh, nej. Nej. Gör inte såhär.
Vi möttes av en anledning.
Vi måste sticka. Vi måste åka hem innan Theseus släpper helvetet löst.
Väntar vi vet vi inte vad följderna blir.
Strömmen kan gå. Myndigheterna kanske stänger stället.
Inget är sig likt här om några timmar.
Jag vet.
Jag vill hem, Jason. Mer än något annat.
Jag kan inte låta tusentals dö om jag har en liten chans att ändra det.
Du hade rätt. Vi måste varna dem.
Jag är ledsen över din far. Han var en bra man.
-Han förstod faran med företagen. -De sköt honom helt kallsinnigt.
De tog hans liv som om det vore värdelöst.
De kommer ta alla våra liv och vår frihet.
Om vi inte stoppar dem.
Jag vill stoppa dem.
Jag gör vad som än krävs.
Ibland måste vi inspirera andra med personliga offer.
Ett budskap som berör generationer av anhängare.
Förstår du?
Det måste vara ett budskap som förändrar allt.
Det lovar jag dig att det blir.
-Vad gör han här? -Jag? Skojar du?
-Min styvbror Alec. Vad gör du här? -Letar. Jag trodde du hade problem.
Alla mina problem är ditt fel.
Pappa hade levt om du inte hjälpt poliserna.
-Känner han till oss? -Ja, det gör han.
-Hur känner du till oss, Alec? -Nyheterna.
Så måste det vara. Jag sköter det här på mitt eget sätt.
-Ta honom. -Julian. Julian!
-Kom igen. -Vi blir sena.
Sitter de för hårt?
Tycker du att jag är söt?
Vad är det?
Vi skriver historia ihop, broder. Miljoner kommer vörda ditt namn.
-Det är inte säkert. Stanna här. -När jag kan förändra historien?
-Det kanske var därför vi sändes hit. -Vi sändes inte hit.
Jaså? Det var ett insiderjobb. Avrättningen. Maskinen.
Explosionen. Vakterna. Fängelsechefen.
Vem vet hur högt upp det gick? Kom, så åker vi.
-Otroligt. -Inte ur min synvinkel.
Du talade om den här stunden en gång. Samtalet äger rum om sextio år.
-Satt jag fastbunden då? -Nej, det gjorde jag.
Du tänkte dig att någon kunde tala med sitt yngre jag.
Erbjuda dem kunskap och vishet som kunde påverka deras liv
och därmed påverka historiens gång.
Vad fint.
Sa mitt framtida jag att allt det här hände, eller bryter vi ny mark?
Det hjälper inte.
Att veta att jag överlever till det mötet skulle påverka det här.
Du förstår visst inte hur viktig du är.
Mer än du tror.
Däremot inte hur du och ditt gäng ska förändra det oundvikliga.
En liten sten kastad från en strand
kan bli en tsunami på andra sidan jorden.
Du är den lilla stenen.
Jag står på en strand på andra sidan tiden.
Jag väntar på tidvattnet.
Du står på en strand och inväntar en tsunami.
Du har bara en hink att vända den med.
Du kan skopa upp lite vatten och ändra historien litegrann.
Det är allt. Vågen kommer ändå och dränker dig förmodligen.
Om jag är småstenen är framsteg och innovation vågen.
Den kommer förbättra världen och det kan du inte förändra.
Det är precis min poäng, Alec.
Det var du som övertygade mig om att jag kan.
Okej, vilken av byggnaderna är målet?
-Jag hoppades att du mindes. -Det är historia.
Jag minns inte detaljer. Du har forskat. Tänk efter.
-Jag minns inte. -Då måste vi varna alla.
Vi tar den här. Nej!
Häråt.
Jag trodde väl det. Någon har satt henne i förtroendeställning.
Vi håller det hemligt. Är hon Liber8 vill jag inte visa dem att vi vet.
-Vi måste evakuera. -Säkert.
Ring polisen. Inspektör Dillon backar upp mig.
-Vanligtvis brukar byrån... -Sir. Kiera på trean.
-Kiera. -Jag är vid City Plaza.
Jag tror Liber8 kommer spränga en byggnad, men vet inte vilken.
-Har jag tillstånd att evakuera? -Det här gäller nationens säkerhet.
Jag tar över.
-Jag tar hand om det. Stanna där. -Tack.
-Det kan vara ett äkta bombhot. -Skicka bombpatrullen.
Följ med mig och hitta din partner. Kom igen, allihop!
-Var har du varit? -Gjort ett ärende.
-Vilket sorts ärende? -Jag hjälpte Kagame. Det var inget.
-Varför är du så upprörd? -Något pågår som du inte berättar.
-Vad är det? -Du vet det du behöver.
Kagame berättar det du ska veta. Han är vår ledare, inte du.
Han var det då. Nu har han lämnat sin plan från 2077.
Han ljög för oss. Han sa sex år, det blev 65.
Jag får känslan av att det var planerat.
-Vad har du designat? -Du är en viktig del av gruppen.
Kagame har sina orsaker. Vi måste lita på dem.
-Carlos, hjälp till med nästa hus. -Det är under kontroll, agenten.
-Det här är agent Gardner. -Jag har velat träffa er.
-Jag vill veta källan till infon. -Jag berättar gärna senare.
-Just nu... -Just nu vore lämpligt, Cameron.
-Jag har en informatör. -Från avdelning sex?
Det var jag som sa det. Jag hjälper henne minnas.
-Hon och jag är från framtiden. -Inte här.
Hallå. Vi har problem. Ett fordon utan tillstånd körde just in.
Hör han till er?
-Det är Julian Randol. -Alla måste ut härifrån. Ut, allihop!
Theseus.
Upp med händerna! Ut ur fordonet!
Lägg ned avtryckaren, grabben!
-Ruttna i helvetet. -Ta honom!
Kom igen! Vad i helvete? Släpp mig, för helvete! Nej!
-Släpp mig! -Få ut honom härifrån.
Vad i helvete?
-Kom igen. Spring, allihop. -Hitåt.
Detonatorn var inte ansluten. Bomben är desarmerad.
-Situationen verkar under kontroll. -Ni har frågor att besvara, Cameron.
Jag vill gärna veta vilka era kontakter är.
-Mobilnätet är uppe igen. -Gardner. Ja, sir.
Uppfattat. Tack.
Min chef ringde just. Han har kontaktat ert befäl, mr Escher.
Från och med nu ska jag samarbeta fullt ut med avdelning sex.
Ursäkta mig.
Jag har aldrig sett CSIS backa så. Jag vill skaka din chefs hand.
Jag med.
Du, kolla. Den är inte trasig. Du förändrade historien.
Hon förändrade historien nyss.
Dåså, blåöga. Tidsmaskinen väntar. Kom.
-Vet du vad? Vi ses där. -Okej, men tiden går.
-Skynda dig. -Jag ska.
Låt mig gissa. Det är komplicerat.
Ja.
Nåt hände med bomben. Inget hände när jag tryckte på detonatorn.
-Den skulle inte fungera. -Va?
Hör på. Striden är inte över. Den har knappt börjat.
Det finns många uppoffringar. Alla är lika nobla.
Vi ses igen.
Kagame!
Kiera!
-De spränger byggnad två. -Nej. Julian var i byggnad ett.
Jag var i deras gömställe. Jag såg planen, det här var en avledning.
Kagame.
Alec, stanna här.
Kagame.
Om du skjuter mig riskerar du att förlora allt.
Var är bomben?
-Gör inte det här. -Har du glömt historielektionerna?
Det är redan gjort.
Nej. Det måste inte hända. Vi kan ändra historien.
Det är min roll i den stora planen.
-Vems plan? -Hans.
-Vad pratar ni om? -Förklara dig.
Det tar för lång tid. Bomben ska explodera och ingen kan stoppa den.
Alec kan förklara.
Vad pratar han om?
Han kommer göra det, tro mig. Vi måste gå.
Edouard Kagame har setts gå in i byggnad två. Vi evakuerar.
Kiera var just inne i...
Stick, du.
-Dig känner jag igen. -Mrs Kagame?
Ja?
En vän till mig bad mig ge er det här.
Jag kan inte svara på era frågor. Ni får lita på mig.
Tack.
-Sonya. -Har du följt efter mig?
-Var är Kagame? -Följ med mig.
Vad gör du här?
Kagame var i byggnaden när den sprängdes.
-Vad menar du? Det var väl Julian? -Nej.
Det var Kagames plan hela tiden. Det är hans födelsedag idag.
-Är han här? -Nedåt korridoren. Nyfödd.
Han berättade en del annat. Han bad mig hjälpa hans mor.
-Att hjälpa honom. -Vad pratar du om?
Han sa att det skulle förklaras när vi sågs igen.
Han bad mig göra något viktigt efter att han dött idag.
Han ville att jag efterträdde honom.
Jason?
Varför tog det sån tid?
Byggnaden sprängdes ändå.
-Vi förändrade inte historien. -Inte än.
Allt hemskt kommer hända utan att vi kan förändra det.
-Visa mig tidsmaskinen. -Jag tänder.
-Visst är den vacker? -Ja.
Vi behöver såna här. Jag gör en åt dig.
Vi håller här och en puls går från klotet och nedåt.
-Jag blir visst inte av med dig. -Var du inblandad i det här?
Nej. Varken nu eller 2076.
Jag sa ju att jag bara var en spelpjäs.
Min täckmantel sprack nästan idag. Någon gick i god för mig.
Inte Alec. Då återstår bara du.
Det var inte jag. Det måste varit din skyddsängel.
-Eller en frilansare? -En vad?
Strunt samma.
Jag kan nog inte förändra historien ändå.
Jag ska ta oss härifrån.
-Du lever. -Självklart.
Jag visste vad som skulle hända i kongressen.
-Det är omöjligt. Hur kunde du veta? -Hur jag visste...
och hur jag blev den jag är idag kommer klarna för dig.
-Vad är det där? -Kronan på mitt livsverk.
Vi har mer gemensamt än du tror, Edouard.
-Jag förstår inte. -Det kommer du att göra.
Det kommer du att göra.
Har du någonsin stått på en strand och sett en tsunami komma?
TILL ALEC 2012 LÄS MIG FÖRST
LÖSENORD
FRÅN ALEC SADLER 2077 JAG SKRIVER TILL DIG
Du har lärt mig allt jag kan.
Theseus, säg mig.
-Kan jag lita på honom? -Min bror?
Vem vet? Vem vet?
Du ska ändå göra som han föreslår.
Jag gör vad jag kan för att förbereda dig.
-Är du där? -Ja, jag är här.
Jag vet inte hur jag ska säga det här.
Säg det bara, Alec.
Din resa hit var ingen olycka.
Det var inget fel på tidsmaskinen. Det visste Kagame.
Sanningen är...
att det var jag som skickade dig tillbaka i tiden.
Du anar inte varför.