Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
1900-luvun alussa Skageniin muodostui taiteilijayhteisö.
Joukosta erottui taiteilijapari Søren ja Marie Krøyer.
Perustuu tositarinaan Marie Krøyerin elämäkerran pohjalta.
Søren.
Tulisitko katsomaan?
Se on hyvä. Oikein hyvä.
Siinä on valoa, mutta se ei kuitenkaan hehku.
Katso kättäni. Se loistaa valoa.
Näetkö, miten se hehkuu elämää?
Sinun pitää nähdä elämä väreissä.
Kiitos.
Vibs.
Sano äidille, että Tannhäuser kutsuu.
- Tann... - Tannhäuser.
- Isä sanoi, että Tann... - Haüser.
- Tannhäuser kutsuu. - Kuulin, mitä tuhma isäsi sanoi.
Haluatko kokeilla äidin pensseleitä?
Tannhäuser nousee Venusvuorelle.
Ei.
En ole sen arvoinen, että saisin tahrata kauneuden.
Maha kurisee. Hoidatko ruokaa pöytään?
Eikö olekin mukavaa, Vibs?
Kööpenhaminan hienoimmat ihmiset tulevat katsomaan isän maalauksia.
- Taksi odottaa. - Kiitos. Mieheni tulee kohta.
Naiset ovat pukeutuneet kauneimpiin mekkoihinsa.
Mikä on?
Kerro äidille, mikä on.
Minua pelottaa, että isästä tulee outo.
Kulta pieni. Ei ole mitään hätää.
Isä on voinut hyvin jo pitkään.
Älä suotta ole huolissasi.
Ymmärrän hyvin, että sinua pelottaa välillä.
Isä on sairas. Hän ei voi sille mitään.
Yleensä hän on kuitenkin lempeä ja hyvä ja mitä parhain isä.
Minä pidän sinusta huolta.
Me kaksi pidämme yhtä. Eikö niin, Vibs?
Olkaa hyvät. Kiitos.
Marie.
Yksi mies sanoi, että olet Euroopan kaunein nainen.
Pötyä.
En tiedä, olenko minä vai maalausten nainen.
Marie parka.
- Kuka tuo on? - Asianajaja Lachmann.
Hyvät naiset ja herrat.
Taidemuseon hallituksen jäsenenä-
- minulla on suuri ilo ja kunnia-
- toivottaa teidät tervetulleiksi tähän tärkeään tapahtumaan.
Jos en olisi henkilökohtainen ystävä-
- rakkaan mestarimme Krøyerin ja tämän ihanan Marie-vaimon kanssa-
- emme olisi saaneet heitä tänne Skagenin tuulen huminasta.
Julistan täten taidenäyttelyn avatuksi.
Anteeksi, mutta tunnetteko teokset?
Olen lukenut näyttelystä, Krøyerin maalauksista.
Ne todellakin ovat aistillisuuden ja kauneuden ilmentymiä.
Aistillisuus tulee esiin hyvin ylevällä tavalla.
On paljon helpompaa maalata johtaja kuin kalastaja.
Minäpä kerron miksi. Kalastaja on mutkikas ihminen.
Johtaja kamppailee osakkeiden ja obligaatioiden kanssa.
Kalastaja kamppailee elämästä ja kuolemasta.
Voin maalata johtajan siinä ajassa, kun sikari palaa.
Kalastaja...
Kalastajan maalaamiseen menee päivä. Suokaa anteeksi.
Saanko tarjota kahvin?
Kyllä.
- Tunnetteko naisen? - Olemme hyvät ystävät.
Hyvä. Pitele sinä pyrstöä, Vibs.
Pitele sinä pyrstöä.
Päästäkää irti, kun sanon. Oletteko valmiina?
Juoskaa!
Haluatko kokeilla? Pidä lujasti kiinni.
Rakkaat ystävät, kiitos, että tulitte juhlimaan Sørenin syntymäpäivää.
Kippis ja onnea, Søren. Kajautetaan hurraa-huuto.
- Onneksi olkoon, isä. - Kiitos.
Rakkaat ystävät.
Olen maailman onnellisin ihminen. Katsokaa nyt minua. Olen prinssi.
Päälleni sataa appelsiineja-
- niin kuin suruja muiden päälle. Olen hurjan onnellinen.
Sanat eivät riitä kuvaamaan onneani. Kippis.
Näyttely oli menestys. Tilauksia tulee virtanaan.
Krøyer on suositumpi kuin koskaan. Olette varmasti tyytyväinen.
No niin, kaikki. Nouskaa ylös ja seuratkaa minua.
Tulkaa mukaani. Kiireesti nyt.
Raivataan pöytä, Agnete.
Miksi sinä sinne jäit, Marie? Tule, kultaseni.
Valitan. Harmin paikka.
- Voi harmi, Vibs. - Tule syliin.
Ei saa huiputtaa, Henny.
Harmin paikka, Marie. Sinunkin tuolisi meni.
Olen huolissani Sørenistä. Tämä enteilee napsahdusta.
Soittakaa tohtori Langelle.
Muistakaa, että voitte aina kääntyä minun puoleeni.
Kiitos.
Marie.
Herää.
Tule tänne.
Et saa kertoa kenellekään.
Lupaatko?
Päästäni on luvattu palkkio.
- Kukaan ei jahtaa sinua. - Minua syytetään.
On luvattu palkkiokin. Minne me menemme?
En ole hullu.
Se johtuu siitä... Sisälläni velloo jotain.
Tiedän.
Minne sinun prinssisi katosi?
- Hän on yhä täällä. - Onko?
- Näetkö hänet yhä? - Näen.
Hän on pukeutunut valkoiseen.
Hänen silmänsä loistavat kuin kristallit.
Näetkö hänen suunsa? Se on hurjan kaunis.
Huulet ovat märät.
Paratiisissa on kuitenkin käärme.
Pitele käärmettä, kuningattareni. Pitele Tannhäuseria.
Puraise omenaa.
- Miehuuteni on mennyttä. - Se johtuu sairaudesta.
Luulet tietäväsi kaiken-
- mutta et tiedä mitään.
Olet vain lahjaton pikku raukka.
Suuren huoran päästä on luvattu palkkio.
Hänet otetaan kiinni ja paloitellaan kuin teurassika.
Søren.
Minä tapan sinut, Marie.
- Sitten sairaus katoaa. - Kaikki on omaa kuvitelmaasi.
Tohtori Langen mukaan kaipaat hermolepoa. Se on parasta kaikille.
Minulle, Vibekelle ja sinulle.
Voitko antaa minulle anteeksi?
Päivää, herra Krøyer. Tervetuloa takaisin.
Älä jätä minua.
- Sinun pitää olla urhea. - Rakastan sinua.
Älkää tulko käymään, ennen kuin herra Krøyer alkaa toipua.
- Pidän teidät tilanteen tasalla. - Kiitos.
Olemme olleet tyytyväisiä työhönne. Tässä on pieni palkkio.
Sana herra Krøyerin huonosta voinnista ei saa levitä. Onko selvä?
Kiitos.
- Mitä me kaksi teemme? - Nuken käsi on irti.
Laitetaanko se paikalleen?
"Samalla helähti ikkunan lähellä mitä kaunein laulu."
"Pieni, elävä satakieli istui puunoksalla."
"Se oli kuullut keisarinsa hädästä ja oli tullut"-
- "laulamaan hänelle lohdutusta ja toivoa."
Haluatko nukkua minun vieressäni?
Tahdon kotiin.
Tahdon kotiin. Vaimoni tapetaan. Tahdon kotiin.
Vaimoni tapetaan. Hän ei saa kuolla, ennen kuin olemme puhuneet.
Estäkää teloitus.
Estäkää teloitus!
Vaadin saada puhua kuninkaalle.
Sanokaa hänen majesteetilleen, että P.S. Krøyerilla on asiaa.
Olin kanssasi, Marie.
Kuulin, miten ruumistasi raahattiin pitkin vankilan lattiaa.
Olin kanssasi. Näin silmäsi, kun luodit repivät ruumiisi palasiksi.
Olin kanssasi, kun kuolit.
Ja kun madot tunkeutuivat kauniiseen vartaloosi-
- minä olin kanssasi arkussa.
Marie, me kuolimme yhdessä.
- Me kuolimme yhdessä. - En ole Marie.
Tohtori Langen mukaan hoito kestää viikkoja tai jopa kuukausia.
Kuinka sinä jaksat?
Haluatko lisää kaakaota?
- Miksi minua tuijotetaan? - Koska olet kuuluisa.
En ole kuuluisa mistään.
Niin se on. Olen kuuluisa vain siitä, että olen Sørenin kaunis vaimo.
Ei se ole naurun asia. Mikä sinua vaivaa?
Olet tavannut jonkun miehen.
- Kuka hän on? - Eräs ruotsalainen. Olen rakastunut.
- Saanko lisää kermavaahtoa? - Toki.
En ole ikinä ennen kokenut tällaista.
- Kokenut mitä? - Mies on loistava rakastaja.
- Ei lapsen kuullen. - Onko Søren hyvä sängyssä?
- Ei sellaista saa kysyä. - Minä kysyn.
Anteeksi.
Luulin naivani miehen, joka on vahva ja selviytyisi kaikesta.
Mutta elämämme onkin yhtä helvettiä.
Sinä ja Vibs voisitte lähteä kesällä kanssani Ruotsiin.
En tunne sieltä ketään.
En voi.
- Kuinka miehenne voi? - Kuulemma jo paremmin.
On vakava paikka, kun perheenpää sekoaa. Maistuuko hummeri?
Hummeri on juhlaruokaa. En ole juhlatuulella.
Teette kärpäsestä härkäsen.
Olen varma, että kaikki järjestyy.
Voitte luottaa siihen, että autan teitä kaikin keinoin.
- Ja herra Krøyeria. - Kiitos kauniista sanoista.
Herra Krøyer voi jo paljon paremmin.
Hänelle tekee hyvää päästä oman kodin turvaan.
Søren.
Marie.
- Sinäkö se olet, Marie? - Minä se olen.
Oletko sinä elossa?
Rakas Marie, sinä elät.
Anna, kun kosketan sinua. Oletko se sinä?
- Oletko se todella sinä? - Olen.
Kyllä, sinä se olet.
Marie raukka. Olet niin ihana ja hauras.
- Minä pidän sinusta huolta. - Tiedän.
- Tiedätkö, mikä päivä tänään on? - No mikä?
Hääpäivämme.
Olen ollut hirvittävässä pimeydessä.
Kaikki katosi.
Sen minä kyllä kestin.
Murruin vasta, kun sinut tapettiin.
Ei minua tapettu.
Kyllä minä sen nyt tiedän. Silloin en tiennyt.
Se on nyt ohi.
Päästetäänkö minut pois?
Tulin hakemaan sinut kotiin.
- Etkö jätäkään minua? - En.
Olet vielä nuori ja kaunis. Mitä sinä tällaisella raakilla teet?
Minä rakastan sinua.
Saammekohan takaisin sen... Miksi Ibsen sitä kutsuikaan?
- Ihanuudeksi. - Niinhän se olikin.
- Luuletko niin? - Juo mehua.
Olen sotkenut kaiken.
Ei se ole vain sinun syytäsi.
Minulla on iso näyttely Pariisissa.
Minulle on ehdotettu La Légion d'honneurin kunniamerkkiä.
Yhdellekään tanskalaiselle taiteilijalle ei ole myönnetty sitä.
Siitähän me haaveilimme.
Minua väsyttää. Minun pitää mennä lepäämään.
Autatko minua?
Näin sen.
- Näen kaiken. - Mitä sinä näit?
Näin, kun itkit äsken pihalla.
Sinä itkit. Miksi itkit?
Koska olin surullinen.
- Minun takianiko? - Meidän.
Sinä valehtelet.
- En valehtele ikinä. - Sinä sanoit...
Sanoit: kaikki se, mikä erottaa meidät unelmistamme.
Tarkoitit kuitenkin: kaikki se, mikä erottaa sinut unelmistasi.
Eikö niin?
Etkö mietikin sellaisia, kun käännän selkäni?
Kirkkaina hetkinäni laitoksella-
- ajattelin sinua.
Sinua ja elämääsi.
Tiedän, että olen pilannut sinulta monta asiaa, mutta en tahallani.
Se johtuu siitä, että Jumala antoi kirouksekseni valtavan lahjan.
Ymmärrän sinun kaipuusi taidetta kohtaan.
Minä jos kuka ymmärrän sen.
Miten sanoisin tämän loukkaamatta sinua?
Rakastan sinua naisena ja ihmisenä.
Näen, että haluaisit taiteilijaksi.
Ymmärrän tuskasi. Taide on kuitenkin helppoa.
Elämä se vaikeaa on. Sinussa on paljon muutakin kuin taide.
Osaan maalata paremmin kuin kukaan. Se on minulle helppoa.
Minä...
Minulla on se taito, mutta...
Mutta sinulla ei.
Vaikka maalaisit tuomiopäivään asti, sinusta ei olisi taiteilijaksi.
Jumala ei ole puhaltanut sinuun henkeä.
Elämäsi olisi onnellisempaa, jos luopuisit maalaamisesta.
Pöyhisitkö vähän tyynyä?
Vibeke, pysy paikoillasi. Et saa liikkua.
Tyttöä väsyttää. Olemme olleet tässä kaksi tuntia.
En jaksa kuunnella saivartelua.
Marie, näen sinut. Hitto, että näen sinut.
Voitte tulla katsoman.
No?
- Mitä pidät? - Maalaus on kaunis.
Niin on. Me olemme kauniita. Emmekö näytäkin upeilta?
- Miksen minä ole kuvassa? - Sinä olet koira.
- Olet koira. - Se ei näytä minulta.
Se on paljon nätimpi kuin sinä. Sinusta ei tule koskaan yhtä nättiä.
- Ole hiljaa, Søren. - Tyttö rakastaa minua. Eikö niin?
Sinä rakastat minua. Rakastat vanhaa isäpappaasi.
Lopeta, Søren. Olet liian raju.
Tervetuloa, Lachmann.
Bienvenue. Tervetuloa, teidän ylhäisyytenne.
Kiitos. Hauska tutustua. Très charmante.
- Päivää, Krøyer. - Henny.
- Kiitos viimeisestä. - Minä se saan kiittää.
- Kas näin. Kippis. - Kippis.
Kilistetään maailmalle. Kilistetään elämälle.
Kilistetään taiteelle.
Suurlähettiläs on innoissaan.
Syystäkin. En ole ikinä maalannut paremmin.
Nyt on maalauksen vuoro.
Tule, Vibeke. Sisään, Marie.
Rauhoitu. Ei meillä ole kiirettä.
Sisään siitä. Odottakaa pieni hetki.
No niin. Voitte tulla sisään.
Maalaus on sensaatio.
Ylittääkö taide todellisuuden vai todellisuus taiteen?
Todellisuus on taidetta.
Samppanjaa. Juodaan lisää samppanjaa.
Maailman tulee tietää, että olemme olemassa.
Todellinen taiteilija.
Osui.
Vibeke, nouda. Vibs!
Nouda.
Tuolla. Nouda, Vibs.
Hyvä. Paikka.
Mene kontillesi.
Mikä lintukoira tuollainen on? Ota lintu suuhun.
Noin. Anna mennä.
- Onko nainen onnellinen? - Hän on kaunis.
Etkö näe, kuinka onneton taulun nainen on?
Mitä yhteistä noilla kahdella on?
Miksi he ovat etäällä toisistaan?
Luulin, että yrittäisimme löytää taas ihanuuden.
Minä tukehdun. Ymmärrätkö?
Jätätkö minut?
En voi. Jättäisin, jos voisin.
Mikä sinua estää?
Marie!
Marie.
Søren oli hirveä Vibsiä kohtaan.
- Se ei ollut ensimmäinen kerta. - Onko aina niin kamalaa?
Näin ei voi jatkua.
Mitä voit tehdä?
Olen harkinnut, että menisin kesällä Ruotsiin.
- Ottaisin tietysti Vibsin mukaan. - Tee se.
- En voi jättää Søreniä yksin. - Mene. Minä huolehdin Sørenistä.
- Kuka te olette? - Nimeni on Hugo Alfvén.
Hugo Alfvén. Olette siis ruotsalainen.
Niin olen. Helvetin ruotsalainen.
Häiritsenkö?
Sanokaa jotain.
- Miksette sano mitään? - Nimeni on Hugo Alfvén.
Senhän minä jo kerroinkin. Olen säveltäjä.
Ruotsalainen, sehän on selvä.
Anteeksi.
- Puhukaa vielä. - Olen säveltänyt kaksi sinfoniaa...
...kamarimusiikkia, lauluja, kuorosävellyksiä.
Minä olen Marie Krøyer.
En ole tavannut naista, joka ei avaa silmiä vieraan miehen edessä.
Minulla on pyyntö. Kävelkää taas ja puhukaa samalla minulle.
Tulin hotelliin vastikään.
Olen tukholmalainen säveltäjä.
Senhän minä jo kerroinkin.
- En osaa olla spontaani. - Sanokaa, mitä mieleen tulee.
En ole nähnyt teitä kauniimpaa naista.
En ikinä.
Te, Marie Krøyer, olette kaunein näkemäni nainen.
Ai te tapasittekin jo. Mennäänkö kahville?
Hugo on kiltti tytölle.
- Søren sanoi jotain, mikä satutti. - Mitä hän sanoi?
Taide ei ole lohduke.
Yritimme turhaan elää kiiltokuvaelämää.
Suuri taiteilija ja kaunis, onnellinen vaimo.
Yrititte?
Kun se ei onnistunut, hain lohtua maalaamisesta.
Unelmastani tulla taiteilijaksi.
Søren ei sanonut sitä pahalla. Hän vain kertoi totuuden.
Minusta ei ole taiteilijaksi, Anna.
En vain halunnut katsoa totuutta silmiin.
- Olen lopettanut maalaamisen. - Mitä totuutta?
Kaikkea sitä, mikä puuttuu.
Luuletko, että löydän takaisin?
- Minne? - Itseeni.
Naisen ei pidä löytää itseään vaan mies.
- Niin tulee onnelliseksi. - Etkö arvosta itseäsi?
En arvosta miehiä. Anteeksi. Käyn vessassa.
Anna.
- Marie Krøyer. - Anteeksi, että häiritsen.
Ette te häiritse.
- Herätinkö teidät? - Kiitos musiikista.
- Emmekö voisi sinutella? - Jos haluatte.
- Mitä sinä soitit? - Uutta sävellystä.
- Mikä sen nimi on? - Ei vielä mikään.
Kiitos, että leikit Vibeken kanssa. Hän nukkuu kuin tukki.
- Haluan olla rehellinen. - Etkö ole ollut?
Minulla ja Annalla oli suhde, mutta se on nyt ohi.
- Asia ei kuulu minulle. - En tarkoittanut sitä niin.
Mitä tarkoitat?
Olin mennyttä heti, kun näin sinut.
- Etkö ole naimisissa? - En.
Elelen yksikseni.
Minä en. Olen naimisissa, ja lapseni nukkuu yläkerrassa.
- Niin Annakin. - Rakastan miestäni.
Marie.
Sinä saat tämän.
Kiitos.
Ihanaa, että saimme tulla kanssasi lomalle.
Olitte sen tarpeessa.
- Anna, sinä ja... - Hugo.
- Mitä välillänne on? - Jotain, mitä olemme katuneet.
Siinäkö kaikki?
Hugo tuli tänne, jotta voisimme päättää suhteen kunnolla.
- Anna. - Niin?
Aiheutanko sinulle mielipahaa?
- Pidä varasi Hugon kanssa. - Mitä tarkoitat?
- Saako olla lisää viiniä? Anna? - Ei kiitos.
- Otatko lisää jäätelöä, Vibeke? - Mahaan koskee.
- Haluatko mennä huoneeseen? - Kohta.
- Minä vien Vibeken. Jääkää te tänne. - Ei kai sentään.
Kyllä. Mennään, Vibeke.
- Oletko tosissasi? - Olen. Mennään.
Haluan jäädä Hugo-isän luokse.
Luen sinulle sadun. Eikö olisikin kivaa kuulla iltasatu?
- Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Kuulitko, mitä tyttö sanoi? Hän kutsui minua isäksi.
Minunkin pitäisi mennä ylös.
Tämä ei ole sattumaa. Olen nähnyt sinut aiemminkin.
Esiinnyin Kööpenhaminassa.
Konsertin jälkeen kävin näyttelyssä ja näin miehesi maalauksia sinusta.
Inhoan niitä maalauksia.
Ne eivät tee sinulle oikeutta.
- En minä tauluja siksi inhoa. - Tiedän, miksi inhoat niitä.
Tiedätkö?
Ne näyttävät vain ulkoisen kauneutesi.
Ei, Hugo. En voi.
Marie.
Ei ole muita kuin me. Vain sinä ja minä.
Minäkin näin sinut.
Mitä tarkoitat?
Taidenäyttelyssä Kööpenhaminassa.
Minä näin sinut.
No, miltä minä näytän?
Enkö näytäkin upealta? Oletko nähnyt kunniamerkkini?
Se ojennettiin minulle eilen suurlähetystössä.
Olipa mahtava tilaisuus. Ranskalaiset ne osaavat.
Suurlähettiläs lähetti terveisiä. Hän kyseli kaunista vaimoani.
- Miten Ruotsissa meni? - Hyvin.
- Vaihda vaatteet, ettemme myöhästy. - En jaksa enää.
Koko Kööpenhamina odottaa sinua.
- Etkö tajua? - Mitä?
Olen ollut kotona kaksi tuntia, ja olet puhunut vain itsestäsi.
Anteeksi. Olet oikeassa.
En ole voinut jakaa asioita kenenkään kanssa. Olen kaivannut sinua.
Kerro Ruotsista. Löysitkö siellä itsesi?
Itsensä löytämisen ajatuskin kyllä puistattaa.
Kuka nyt itsensä haluaisi löytää?
Olisi kamalaa kohdata alaston ruumis kaikessa viehkeydessään.
- En ikinä pettäisi sinua. - Siksi rakastankin sinua.
- Ruotsissa tapahtui jotain. - Myöhästymme kohta.
Jos rakastan sinua, menetän itseni.
Minä en valitettavasti pääse eroon itsestäni. Mistä haaveilit?
Rakkaudesta.
Etkö löytänyt sitä minun luotani?
Onko mies tanskalainen?
- Mitä väliä sillä on? - Se, että joudunko naurunalaiseksi.
Ruotsalainen.
- Mikä tämän ruotsalaisen nimi on? - Alfvén. Hugo Alfvén.
- Mitä tämä Hugo puuhailee? - Hän on säveltäjä.
En ole kuullut. Onko hän kuuluisa?
Mitä väliä sillä on? Ei hänen musiikkinsa minua kiinnosta.
Siitä on etua suhteelle.
- Onko hän vanha niin kuin minäkin? - Et ole vanha.
Sinun ikäisesikö?
Mikä tämän pikku tunnustuksen tarkoitus on?
- En jaksa enää. - Mitä et jaksa?
Haluatko elää ihmisen kanssa, joka vain kuihtuu?
Pitäisikö ruveta itkemään?
Vaikka tämä tekee kipeää, se on ainoa mahdollisuutemme...
Löytää ihanuusko?
Rakastamme toisiamme, mutta emme löydä sitä.
- Eikö se ole vain tyhjä unelma? - Sekö, ettei sitä löydy?
Ei, vaan uusi rakkautesi.
Vasta nyt tiedän, mitä rakkaus on.
Ja se on Hugo.
Hetkinen.
Anna minulle anteeksi.
Avioero ei tule kysymykseenkään.
Elä synnissä Hugon kanssa, jos haluat-
- mutta Vibeke pysyy minun luonani.
Et voi viedä tyttöä minulta.
- Ajattelen hänen parastaan. - Älä mene.
Miksi äidilliset tunteesi heräsivät yhtäkkiä? Vaiti!
Jos et lähde tänään, tee palvelus ja mene toiseen hotelliin.
Kiitos.
- Olkaa hyvä. - Kiitos.
- Hetkinen vain.
Marie. Siinähän sinä olet.
Olen etsinyt sinua koko yön. Aiotko jättää minut?
- Ei puhuta täällä. Lähdetään. - Rakas Marie.
Luulin, että se oli vain päähänpisto.
Anna anteeksi. Nyt tiedän, että olet tosissasi.
Minä hajoan. Mitä teen, jos elämäni katoaa?
En voi elää ilman sinua. Minä hajoan.
Tarvitsen sinut rinnalleni. Minun pitää tuntea, että on elämää.
Oikeaa elämää. Anna minulle anteeksi.
Lupaan, että kaikki muuttuu.
- Minä muutun. - Et tajua mitään.
- Tajuan kaiken. - Etkä tajua.
Ensi kertaa en nauttinut juhlien keskipisteenä olemisesta.
Ajattelin vain sinua. Asia valkeni minulle.
- Mikä sinulle valkeni? - Gordionin solmu.
Sinä...
Rakastat sitä miestä. Minä rakastan sinua.
Minä en voi olla ilman sinua.
Tajusin sen vasta eilen illalla.
Kutsun Hugon Skageniin.
Vuokrataan hänelle talo rannalta. Minä maksan kulut.
Voit käydä hänen luonaan. En halua tietää, mitä teette.
Kukaan ei saa tietää järjestelystä.
- Ei kukaan kestä moista. - Minä kestän kaiken.
- Kunhan en menetä sinua. - Ei niin isoa lahjaa voi antaa.
En anna vaan saan.
- Minä rakastan sinua. - Minäkin rakastan sinua.
Tuletko takaisin minun hotelliini?
Tulen.
Marie.
- Hymyile, Marie. - Päivää.
Päivää. Hymyile koko ajan ja ole iloinen.
Muista, että olemme... Päivää.
Tulimme hakemaan vierastamme.
Mikä hänen nimensä nyt olikaan? Hugo. Pitää yrittää muistaa.
Hugo! Rakas ystäväni.
Esittäkää ilahtuvanne näkemisestäni. Nimeni on Søren.
Søren. Veljeni.
- Hugo. - Søren.
- Hugo, rakas... - Søren.
Mennään, ystävä rakas.
Päivää.
Kiitos suunnattomasta jaloudestanne. Ihan tässä nolottaa.
Mitä suotta. Olen rikas ja kuuluisa. Te ette.
Hugo ei tarkoittanut rikkautta ja kuuluisuutta.
Voitte viettää päivät yhdessä mutta ette öitä.
Minun talossani ette minua loukkaa. Onko selvä?
- Hugo-isä. - Pikku Vibs.
- Minun on ollut ikävä sinua. - Laske tyttö alas.
- Ole varovainen. - Tule katsomaan polkupyörääni.
Minä olen sisustanut talon.
Täällä asuminen on kuin asuisi sinussa.
Kaikki täällä säveltämäni teokset omistan sinulle.
Siinähän sinä olet.
- Missä Vibs on? - Sisällä.
Minä torkahdin. Olen tehnyt töitä koko päivän. Tule istumaan.
- Pitää laittaa ruokaa. - Tule nyt istumaan.
Ei sinun tarvitse huolehtia ruoasta.
Töistä ei tullut tietenkään mitään.
Henny oli kiltti ja vahti Vibsiä. Vibs pitää hänestä kovasti.
Henny laittoi meille ruokaa.
Sinulla kun ei ole siihen aikaa.
Marie. Katso, mitä olemme tehneet.
Vibeke on taitava tyttö.
Eikö elämä olekin ihanaa? Kippis kaikille.
Kippis, Hugo, pelastajani.
No, Hugo, ystäväni.
Saatko sävellettyä rantatalossa?
Työstän sävellystä nimeltä Juhannusvalvojaiset.
Kuulostaa kamalan ruotsalaiselta. Soita se meille.
- Søren. - Nyt kuunnellaan musiikkia.
Soita meille Juhannusvalvojaisesi.
Kerropas, kultaseni-
- kumpi on kivempi, isä vai Hugo-isä. Kumpi?
Et vie tyttöä mihinkään.
- Herra Krøyer... - Suu kiinni. Minun taloni ja vaimoni.
- No? Isä vai Hugo-isä? - Tyttöä pelottaa.
Ethän sinä pelkää minua? Et tietenkään.
- Vastaa nyt. Kumpi meistä? - Ei kumpikaan.
Ei noin voi vastata. Sinun pitää valita.
Tunnen erään ruotsalaisen nimeltä Persson. Tunnetteko hänet?
En.
Nyt kerrot, kumpi on kivempi. Minä vai Hugo?
- Antakaa kivääri. - Vaiti. Minulle ei puhuta noin.
Pelottaako sinua, Marie? Rakkauden sisar on peloissaan.
- Kivääri tänne. - Saatanan ruotsalainen.
Sillä lailla. Nyt syödään jälkiruokaa.
- Käykää istumaan. - Kiitos.
Kuten näette, kaikki aina järjestyy.
- Oletteko maalannut? - Minusta ei ole taiteilijaksi.
- Varmasti on. - Ei ole enää pakottavaa tarvetta.
Teidän läsnäolonne saa tajuamaan, miten ikävää täällä nykyään on.
- Miten voin olla avuksi? - Tiedätte, että olen säntillinen.
Olen sanonut herra Krøyerille, ettei hän tiedä, miten onnekas on.
Mieheni uhkaili minua ja tytärtäni-
- ladatulla kiväärillä. En ole ikinä pelännyt niin kovasti.
Kaikki inhimillisyys oli kadonnut hänestä.
- Olin varma, että hän tappaa meidät. - Haluatteko konjakin?
- En jaksa enää. - Soitanko tohtori Langelle?
Sama jatkuisi, kun Søren pääsisi pois. Siitä ei tule ikinä loppua.
- Oletteko te puhuneet... - Avioerostako?
Niin. Tiedän, miten kovasti olette yrittänyt pitää liittonne kasassa.
Tiedän, miten urhea olette ollut. Minä jos kuka tiedän sen.
Toivon, ettei tämä ole sopimatonta, mutta minulla on iso talo.
Asun siellä yksin. Voitte muuttaa lapsen kanssa minun luokseni.
Kiitos tarjouksesta.
Søren ei halua puhuakaan avioerosta. Auttakaa suostuttelemaan häntä.
Herra Krøyer ja minä voimme varmasti puhua asiasta järkevästi.
- En ole yksin. - Mitä tarkoitatte?
- Minun ei ollut tarkoitus kertoa. - Mitä ei ollut tarkoitus kertoa?
Olen tavannut toisen miehen. Me rakastamme toisiamme.
Se onkin pahempi juttu.
Tehän sanoitte, että voitte puhua järkeä Sørenille.
Voinhan minä. Teen sen mielelläni.
Tiedän, miten kovasti herra Krøyer rakastaa teitä.
Miehenne ei päästä teitä helpolla. Hän on tärkeä ja kuuluisa henkilö.
Kumpaa ihmiset uskovat? Häntä vai naista, joka haluaa hylätä hänet?
- Luulin, että halusitte auttaa minua. - Autankin, mutta se on vaikeaa.
Pettäneen naisen asema on huono. Teidät tuomitaan ankarasti.
- Kiitos ajastanne. - Odottakaa.
Olette oikeassa. Olen ollut naiivi.
Alkukantaisissa kuvitelmissani luulottelin itselleni, että...
Että kun asiat olisivat toisin...
Jos ne olisivat toisin...
Eri tilanteessa...
Suokaa anteeksi sopimattomat ajatukseni.
Antakaa minun auttaa edes etäältä.
Ollaan järkeviä. Te lähdette pois.
Jonkun pitää valvoa Sørenin, teidän ja Vibeken etuja.
- Voin auttaa edes siinä. - Puhutteko järkeä Sørenille?
Laki on hänen puolellaan.
Teidän tilanteenne ei ole hyvä. Lain silmissä siis.
- Lapsi on onneton ilman rakkautta. - Laki ei sitä ymmärrä.
Tehkää jotain, Lachmann.
Vibs ei voi asua yksin sairaan isänsä luona.
Kohtauksen iskiessä Søren ei tiedä, mitä tekee. Auttakaa minua.
Skagenin lääninlääkäri on vanha opiskelutoverini.
Hän voi pitää Søreniä silmällä ja soittaa minulle, jos tila pahenee.
Silloin voin pyytää viranomaisia hakemaan lapsen pois.
Sellaista toimenpidettä varten teidän pitää antaa minulle valtakirja.
- Valtakirjako? - Minut pitää nimittää edunvalvojaksi.
- Onko se ainoa mahdollisuus? - En minä muutakaan keksi.
Hyvä on. Tehdään valtakirja Vibeken vuoksi.
Pyydän kirjuriani hoitamaan sen saman tien.
- Nyt voisin juoda konjakin. - Anteeksi. Olinpa minä itsekäs.
Kiitos.
Suokaa anteeksi hetkinen.
Marie, sinäkö siinä? Etkö tule sisään?
Kiitos, että huolehdit Vibekestä vaikeina aikoina.
Mielellänihän minä.
Tulin pyytämään suurta palvelusta. Sinähän tiedät meidän tilanteemme.
- Tyttö pitää sinusta kovasti. - Pitää hän sinustakin.
Hän on vain hämmentynyt.
Hugon ja minun on lähdettävä pois. Muuta vaihtoehtoa ei ole.
Sørenille tuottaa tuskaa nähdä meidät yhdessä.
Se ei kuitenkaan muuta tunteitani. Ei enää. Ymmärrätkö sinä?
- Luulisin. - Søren kaipaa turvaa, kodin.
Sinulla riittää rakkautta. Haluat kaikille vain hyvää.
- Ihailen sinua. - Mitä haluat pyytää minulta?
Laki kieltää minua ottamasta Vibsiä mukaan.
En kyllä tiedä, voinko elää ilman häntä.
Pidätkö huolta Vibsistä minun poissa ollessani?
- Voi luoja. - Miksi itket?
Olen aina haaveillut lapsesta. En ole ollut vuosiin näin onnellinen.
Kiitos luottamuksesta, Marie.
Säveltäminen ei ole koskaan sujunut näin hyvin. Olen hurjan onnellinen.
Kaikki on samoin kuin tavatessamme.
- Nyt minulla on silmät auki. - Niin on.
Mikään ei innoita säveltäjää yhtä paljon kuin hiljaisuus.
Ja vielä keskellä Ruotsin saaristoa.
Uusi sinfoniani. Se ei kerro mistään.
Se on jotain.
- Mitä se on? - Valoa. Valoa ja onnea.
Valoa ja onnea.
Miksi näytät niin salamyhkäiseltä?
Näytänkö?
Katoaako inspiraatiosi, jos hiljaisuus särkyy?
Ei. Ei, jos sinä särjet sen.
Entä jos sen tekee lapsi?
Lapsiko?
Minä odotan lasta.
Oletko varma?
Kyllä nainen tietää sen.
Onneksi olkoon.
Nyt alkaa oikea elämä. Sellainen elämä, josta haaveilimme.
- Mitä nyt? - Katso lautasen alle.
Lue se.
Søren suostuu avioeroon.
Eikö olekin ihanaa?
Voimme vihdoin elää laillisesti yhdessä.
Meidän ei tarvitse elää synnissä lapsen kanssa.
Mennään naimisiin täällä, luonnon keskellä. Se olisi ihanaa.
Emme ole puhuneet asioista. Jäämmekö tänne asumaan?
Tanskassa olen uskoton vaimo. Ruotsissa voimme aloittaa alusta.
Se tekisi hyvää Vibsillekin.
- Kuulitko, mitä sanoin? - Kuulin.
- Mitä sanot? - Mihin?
- Sinä et kuuntele. - Kuuntelen minä.
- Kummassa maassa asumme? - En minä tiedä.
- Aivan kuin viis veisaisit. - Ei se niin ole.
Anteeksi. Missä asuisit mieluiten?
- No täällä. Etkö ole iloinen? - Olen minä.
Et vaikuta siltä.
Minua hermostuttaa.
- Minun takianiko? - Niin, ja lapsen.
Kaikki sujuu hyvin. En ole ensi kertaa asialla.
Palkataan maailman paras synnytyslääkäri.
Olen taiteilija. Tarvitsen vapautta. En ole mitään, jos en voi luoda.
- Estääkö lapsi sinua luomasta? - Se vaara on olemassa.
- Minä suon sinulle vapautesi. - En tahdo sinua omalletunnolleni.
Kun antaa itsensä, saa rakkautta.
Se, mitä sanot kutsumukseksi, on myös velvollisuus.
- Jumala ja taide vaativat sitä. - Kaduttaako sinua?
Ei.
- Johtuuko tuo lapsesta? - Ei.
- Siitäkö, että puhuin avioliitosta? - Ei.
Mistä sitten? Miksi puhut vain esteistä? Mikset ole iloinen?
- En voi. - Mitä et voi?
En voi mennä naimisiin.
Mitä?
Minun olisi pitänyt kertoa aiemmin, mutta en voinut.
Olen kihloissa.
Olin kihloissa jo silloin, kun tapasimme.
En mahtanut itselleni mitään, kun näin sinut. Veit minulta järjen.
Teit minusta oikukkaan.
Lupasin naida naisen, kunhan hän jättäisi miehensä.
- Nyt hän on jättänyt miehensä. - Minäkin jätin mieheni.
Minä en pyytänyt.
Rakastan sinua, mutta en voi pettää kihlattuani.
- Mutta minut voit. - Sanoin, että tarvitsen vapautta.
Ilman vapautta en ole mitään. Tarvitsen...
- Et sinä vapautesi puolesta pelkää. - Mitä minä sitten pelkään?
Minua.
Entä lapsi?
Tätä et saa ikinä anteeksi.
Marie. Tulitko takaisin?
- Voinko tulla sisään? - Totta kai. Tule toki peremmälle.
Etkö tervehdi äitiäsi?
Käydään istumaan.
- Miten Søren on voinut? - Hän yrittää maalata. Näkö haittaa.
Hän ei pysty juurikaan maalaamaan.
Hän nukkuu suurimman osan aikaa.
Vibs on ollut hurjan reipas.
Näytä äidillesi, mitä olet oppinut. Näytä harjoitusvihkosi.
Oletpa sinä oppinut paljon äidin poissa ollessa.
- Herätänkö Sørenin? - Voisitko?
Søren, Marie tuli.
Marie.
- Palasitko luokseni? - On liian myöhäistä.
- Onko lapsi Hugon? - Se on minun.
Luulin, että olitte onnellisia.
Muuta takaisin tänne. Sanotaan, että lapsi on minun.
Kukaan ei osoittele sinua sormella. Olet yhä rouva Krøyer.
Minä petin sinut. Suojelisiko nimesi nyt minua?
Me petimme toinen toisemme.
Sinulla on kylmät kädet.
Laita ne otsalleni.
Minä rakastan sinua.
Kukaan ei rakasta sinua yhtä paljon kuin minä.
Eikä kukaan ymmärrä sinua yhtä hyvin kuin minä.
- Se on totta. - Sinäkin ymmärrät minua.
Välillämme on kuitenkin kuilu.
- Voisimme yrittää. - Johan me olemme yrittäneet.
Niin.
- Minne aiot mennä? - Minnekö?
- Kun saat lapsenkin. - Kyllä minä pärjään.
Olemme yhä naimisissa. Velvollisuuteni on huolehtia sinusta.
Pyydän Lachmannia siirtämään sinulle rahaa.
Se tekee kaikesta vähän helpompaa.
Kiitos, Søren.
Marie. Puhu minulle.
- Mistä minä puhun? - Itsestäsi.
Et ikinä puhu itsestäsi.
Tiedätkö, mikä oli ensimmäinen sana, jonka minulle sanoit?
- No mikä? - Samppanja.
Niin muuten olikin.
Se pitää paikkansa. Voi, Marie.
Emmekö olekin maailman onnellisimmat ihmiset?
Emmekö me kaksi olekin maailman onnellisimmat ihmiset?
Noin.
Sieltä tuli hieno pikku tyttö.
Katsokaa. Tyttö hymyilee teille.
Hyvää joulua.
Sisään.
Tuntuu kurjalta, että istutte täällä yksin jouluaattona.
- On kai teillä tuttuja täällä? - Olen mieluummin yksin.
Olette tervetullut minun ja vaimoni luokse. Kyllä sopu sijaa antaa.
- Hyvää joulua. - Hyvää joulua.
Sisään.
Eräs herra vaatii päästä puheillenne. Nimi on Alfvén.
- En halua nähdä häntä. - Marie, minulla on asiaa.
Haluan puhua kanssasi.
- Tiedätte, missä olen. - Kiitos.
Olen matkustanut koko päivän ja yön.
Et tiedä, miten vaikeaa matkustaminen jouluaattona on.
- Miksi tulit? - Koska rakastan sinua.
En voi elää ilman sinua. En pysty säveltämään.
Kun istuudun flyygelin äären, näen sinut ja kuulen äänesi.
Purin toisen kihlauksen, joten esteitä ei enää ole.
Anna minulle anteeksi. Olin typerys.
Olin sika.
- Anna minulle anteeksi. - Eikö rakkaus enää ahdista?
Olen viisastunut.
Tiedän, etten mistään hinnasta halua meidän olevan erossa.
Entä luomisen vapaus?
Ihminen ei elä pelkästä taiteesta. Sen olen sinulta oppinut.
Ymmärsin liian myöhään, mikä aarre minulla oli käsissäni.
Haluatko nähdä lapsesi?
Haluan.
- Kaunis vauva. - Hän on tyttö.
Saanko?
Hän katsoo minuun.
Hei, isä tässä.
Osatko sanoa "isä"?
Tyttö puhuu minulle.
- Mikä tytön nimi on? - En ole vielä antanut hänelle nimeä.
Mikä sinun nimesi on, tyttö pieni?
Olette ihanan kauniita.
Sinun pitää uskoa minua. Onneni on sinun käsissäsi.
Rakastan sinua. Meidän rakkautemme on kaikkein tärkein.
Tule vaimokseni, Marie. Meidän vuoksemme.
- Vibeken vuoksi. - Tietäisitpä, miten kaipaan häntä.
Ei mene päivääkään, ettenkö...
En petä lasta enää ikinä.
Niin kauan kuin emme ole naimisissa, tyttö on vain minun-
- eikä kukaan voi määräillä eikä uhkailla minua.
- Ajatteletko minusta noin? - En. En nyt.
Nyt rakastan sinua.
Näen, että sinäkin rakastat minua. Uskon kaiken, mitä sanot.
Koko kehoni huutaa, että minun pitäisi antautua sinulle.
Tuntea sinut sisälläni. Olla yhdessä niin kuin vain me voimme.
Kaikki voi kuitenkin muuttua yhtäkkiä, ja onni unohtuu.
Jäljelle jää vain pahuutta.
Minä odotan sinua.
Laskemme nyt yhden Tanskan suurista pojista haudan lepoon.
Hän oli maan mahtavimpia taidemaalareita.
Raha-asiat järjestyvät nopeasti.
Oletan, että ette vastusta testamenttia.
Vain yksi ongelma on ratkaisematta.
- Lapsi. - Lapsiko?
- Vibeke. - Olen vuokrannut meille talon.
Velvollisuuteni on ajatella lapsen parasta.
- Nyt en ymmärrä. - Annoitte minulle valtakirjan.
- Tarkoitus oli suojella tyttöä. - Niin teenkin. Olen edunvalvoja.
Muistakaa, että te hylkäsitte perheenne.
- Haluan nähdä tytön. - Näettekin.
- Missä hän on? - Keskustellaan ensin vaihtoehdoista.
- Vaihtoehdoistako? - Vibeke saa itse päättää kohtalonsa.
- Mitä se tarkoittaa? - Minä sanelen ehdot.
Käykää istumaan.
Ei sitten.
Käykää istumaan.
Vibeke tulee kohta. Esitän hänelle yksinkertaisen kysymyksen.
"Haluatko mieluummin asua äitisi vai Hennyn luona?"
- Vibeke on minun lapseni. - Teen, mitä haluan. Varoitin teitä.
Nainen, joka pettää miestään ja saa aviottoman lapsen, on heikoilla.
Myös juridisesti. Teemme niin kuin minä päätän.
Älkää puhuko älkääkä elehtikö lapselle.
Onko asia selvä? Hyvä. Pyydän lapsen tänne.
Vibeke.
On tärkeää, että vastaat kysymyksiini rehellisesti.
Lupaatko tehdä niin? Hyvä.
Älä suotta pelkää. Kukaan ei suutu. Ymmärrätkö?
- Hyvä. Ketkä tuolla istuvat? - Äiti ja Henny.
Pidätkö heistä?
Pidät äidistäsi. Pidät myös Hennystä.
Et kuitenkaan voi olla molempien kanssa. Ymmärräthän sen?
Sinun pitää valita, kumman luona haluat asua.
Asutko mieluummin äitisi vai Hennyn luona?
Molemmat haluaisivat sinut luokseen. Sinä saat itse päättää.
Minä päätin niin.
Niinpä kysyn sinulta, Vibeke.
Kumman luona haluat asua?
Haluatko asua äitisi luona vai Hennyn luona?
Sinun on pakko valita jompikumpi.
Mene sitten hänen luokseen.
Olen pahoillani.
Olen varma, että voitte tavata tyttöä usein.
Ymmärrän, että tämä on vaikeaa sinulle.
Vaikeaa tämä on minullekin.
Pidät minua varmaan kamalana.
Mielestäsi olen pettänyt sinut ja tehnyt kaiken väärin.
Minä olenkin pettänyt sinut.
En ihmettele yhtään, että olet vihainen minulle.
Olisin halunnut olla hyvä äiti ja antaa sinulle rakkautta ja turvaa.
En vain pystynyt siihen. Ymmärrätkö, mitä sanon?
En ole ollut onnellinen. Olen kyllä onnellinen siitä, että sain sinut.
En kuitenkaan ole ollut onnellinen elämässäni.
Jos on itse onneton, ei voi tehdä muitakaan onnelliseksi.
Tiedän, että minun olisi pitänyt olla luonasi.
Minun olisi pitänyt huolehtia sinusta paremmin.
Sinulle ei olisi tehnyt hyvää nähdä äitisi onnettomana-
- vaikka ikävä olikin.
Jos näkee vain onnettomia aikuisia, luulee, että sellaista aikuisuus on.
Elämä ei ole sellaista. Ihminen voi olla onnellinen.
Se ei riipu äidistä eikä isästä eikä kenestäkään.
Se riippuu vain ihmisestä itsestään.
Olet ottanut ensimmäisen askeleen.
Se askel johtaa pois minun luotani. Olkoon niin.
Halusin vain sanoa sinulle, että toivon-
- että sinusta tulee omasta mielestäsi onnellinen.
Vain sillä on väliä, mitä mieltä itse on itsestään.
Oveni on aina auki sinulle.
Hyvästi, Vibs.
Äiti ja isä toivovat koko sydämestään, että tulet onnelliseksi.
Suomennos: Päivi Ahlqvist