ATENȚIE ! LIMBAJ OBSCEN
Te deranjează ceva ?
BANSHEE sezonul 2, episodul 2
Elizabeth.
- Juliet, dl Proctor e aici ? - Te așteaptă ?
Cred că o parte din el mă așteaptă mereu.
Am înțeles.
- Du-te. Îl anunț că ești aici. - Mersi.
- Scuze. N-am știut c-ai o întâlnire. - E-n regulă. Intră.
Tocmai am terminat, oricum. Nu-i așa, dle Camden ?
Ajutor de șerif Lotus, asociatul meu, Isaac Camden.
Ce se întâmplă aici ?
Dl Camden s-a accidentat când a ajuns aici, dar am rezolvat.
- Nu-i așa, Isaac ? - Da.
- Ești sigur ? - Da, e-n regulă.
Burton, fă-i cinste cu o băutură dlui Camden.
Ne vedem săptămâna următoare.
- Ce dracu a fost asta ? - Doar o mică negociere.
- Îți torn un pahar ? - Nu, mersi. Lucrez.
Deci, cu ce te pot ajuta ?
Continui ancheta despre cadavrele dezgropate luna trecută.
Da, Munson și Randall. Cunosc.
Au lucrat pentru tine ?
Au lucrat pentru mine, da.
- În ce post ? - Transportau carnea, în principal.
Nu-i o slujbă pentru care ești împușcat și îngropat în pădure.
Nu, nu e. I-am spus agentului Xavier,
n-am idee cu ce se ocupau în timpul lor liber.
Da, am citit raportul. M-am gândit să trec
și să văd dacă mai ai ceva de adăugat.
Sugerezi că poate n-am fost sincer cu FBI ?
Cum am spus, continui ancheta.
Da, și ai făcut-o. Știi drumul spre ieșire.
Bine. Mulțumesc pentru timpul acordat.
Ai fost de mare ajutor, ca întotdeauna.
Apropo, îți amintești când i-ai văzut ultima dată ?
De fapt, da.
În ziua când a sosit în oraș șeriful Hood.
Fascinant cum face mintea aceste legături.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Încă n-am calculat pierderile suferite în explozia...
Nu mi-a spus nimeni de adunarea consiliului.
- E o sesiune de urgență. - Serios ? Care e urgența ?
Am fost cinstit cu tine, Alex.
Nu putem sta degeaba când securitatea financiară a tribului e amenințată.
Plănuiești deja să-mi iei locul după nici două luni.
În cele două luni, hotelul nostru a fost distrus
iar cazinoul jefuit.
Evenimentele au legătură.
Recunosc, am avut probleme, dar eu și oamenii mei ne ocupăm de asta.
Vom recupera banii curând.
Nu e vorba de bani, Alex, ci de abilitatea ta de a conduce.
Aș avea mai multă încredere în intențiile lui
dacă nu mi-ar vrea locul.
Poate, dar ambițiile lui n-au legătură cu probleme noastre.
Sunt conștient de probleme noastre, dle Thompson.
Am nevoie de timp.
- Ai avut deja destul. - Dle DeLoria...
Nu încercăm să te hărțuim, Alex. Doar ne facem datoria față de trib.
L-am iubit și respectat pe tatăl tău.
Dar, ca să-i onorăm amintirea cum se cuvine...
N-o lua înainte, George.
Și nu-mi spune tu cum să-mi onorez tatăl.
Ne vedem la următoarea întrunire.
- Bună, veverițo ! - Breece !
- Iisuse ! - Arăți bine.
Ajutor de șerif ? Felicitări !
N-ai ce căuta aici, bine ?
- Am ordin de restricție împotriva ta. - Știu.
N-am știut cum să te găsesc.
Nici nu trebuie. Pentru asta e ordinul de restricție.
Știu. Nu vreau probleme...
- Trebuie să pleci. - Siobhan, te rog.
Dă-mi două minute, e tot ce-ți cer.
- Bine, două minute. - Mulțumesc.
- Ascultă, veverițo... - Nu-mi spune așa.
Bine.
Știu cât de supărată ești pe mine și o merit,
dar acum trei ani am plecat de aici mânios și beat,
iar acum nu mai sunt nici una nici alta. N-am băut de doi ani.
Problema e că n-am mai găsit o slujbă stabilă de șapte luni.
Când îmi verifică trecutul, apare chestia de aici și...
Doar nu mă învinovățești pentru cazierul tău ?
Nu, nu, desigur. Vărul meu, Jesse... îl știi,
a spus că mă pot întoarce să lucrez la construit piscine.
Salariu bun plus beneficii, dar nu mă angajează
cât ai ordinul de restricție pentru mine.
- Glumești ! - Știu că cer mult, vev...
Siobhan...
și știu că nu merit mila ta,
dar am căutat peste tot de muncă și n-am găsit nimic.
Asta e cea mai bună șansă a mea.
- Salut, Emmet. - Ce dracu cauți aici, Breece ?
E-n regulă, Emmet.
- Pleacă sau te fac eu să pleci. - Emmet.
Emmet, mă descurc.
Șerifule, trebuie să semnezi rapoartele.
Tu nu poți ?
Eu le pot completa, însă doar tu le poți semna.
Care e treaba ?
Breece Connors, fostul soț al lui Siobhan.
- Ce-a vrut ? - O slujbă.
Vrea să renunț la ordinul de restricție.
Sper că i-ai zis să se care. L-ai refuzat, nu ?
I-am zis că mă gândesc.
- Are nevoie de slujbă. - Glumești ?
- După ce ți-a făcut... - Emmet, uite ce.
M-am schimbat de atunci. Poate că și el.
Oricum, n-o să-i interzic să muncească.
Deci, acuzarea și apărarea au căzut de acord. Corect ?
- Da, Onorată Instanță. - Suntem de acord, dle judecător.
Acuzațiile sunt comportament periculos și uz de armă ilegală.
- Da, Onorată Instanță. - Bine. Dnă Hopewell, ridicați-vă.
Am examinat rapoartele poliției și am luat în considerare circumstanțele
precum și recomandarea biroului procurorului
și înțelegerea avocaților de față.
Pe baza reglementărilor și recomandărilor acuzării,
sunteți condamnată la nu mai puțin de 30 zile
în închisoarea pentru femei din Mercer Country.
Serios, Onorată Instanță ? Mercer Country e la 320 km.
E o pedeapsă nemeritată pentru familia ei.
Aglomerația din penitenciarele locale ne obligă la această decizie.
Nu poți face nimic, Jackson.
Prizonierul va fi trimis către închisoare imediat.
Puteți măcar întârzia sentința cu 72 ore ca dna Hopewell,
mamă a doi copii, să-și poată pună treburile în ordine ? Vă rog.
N-avem nimic împotrivă.
Dnă Hopewell, vă veți preda
Departamentului Șerifului din Banshee la 9:00 AM, în trei zile.
Dacă nu vă prezentați, pierdeți cauțiunea.
- Ați înțeles ? - Da.
Gordon.
- Șerifule. - Ce fac copiii ?
- Tu ce dracu crezi că fac ? - Racine o forțează.
- Crede că știe ceva. - Da ? Poate are dreptate.
De-asta ai permis să fie închisă ?
Du-te-n mă-ta ! Nu-mi pui asta în cârcă.
E în situația asta din vina ta !
Vrei să ripostezi ? Haide, lovește-mă !
Asta faci tu, nu ?
Haide, nenorocitule, lovește-mă. Lovește-mă, nenorocitule !
Te-am lăsat să lovești primul. N-o să mai altă ocazie.
- Dansează cu mine ! - Nu, stau bine aici.
Haide ! Vreau să dansez cu soțul meu.
E-n regulă, veverițo.
- Savurez priveliștea. - Bine. Te las zece minute,
apoi vin după tine.
Zece minute !
Morții mă-tii !
- Breece, ce faci ? - Dispari !
- Stai departe de soția mea ! - Încetează !
E și vina ta !
Îți freci fundul de scula lui, în fața mea ?
Ești bine ?
Emmet vorbește prea mult.
Las-o baltă, bine ?
Te rog ?
Bine.
- Deci, Carrie chiar va fi închisă ? - Da.
Nu vreau să par insensibil, dar trebuie să știu...
Tu și Job nu-l interesați pe Racine.
- Scăpăm, pur simplu ? - Ce vrei, audiere personală ?
Nu, mulțumesc !
Cred că trebuie să avem grijă cu un ofițer FBI
care se pare că nu dă socoteală nimănui.
Nu te-a învățat mama ta că înțeleptul nu caută calul de dar la dinți ?
Nu. Mama mi-a spus că înțeleptul n-are nevoie de sfaturi.
Prostul are nevoie de ele.
Ia te uită ! Ce peisaj domestic !
Partea ta, dragule.
Și a ta.
La ce pana mea te holbezi ?
Uneori uit cum...
Lasă.
Au fost cam 156.000. Împărțiți la patru, 39 mii de căciulă.
Categoric nu e ziua noastră cea mai bună.
Asta e partea ei.
Păstrează-i-o tu.
Chiar o să fie închisă, nu ?
Doar treizeci de zile. Nu e așa rău.
Închisoarea e închisoare.
- Ce vrei ? - Într-un fel sau altul,
o să înveți să stai departe de cazinoul meu.
Devine plictisitor. Găsește și tu ceva nou.
Bine. Uite ceva nou.
Alex...
Nu ești singurul din oraș care poate obține explozibili.
Ai furat 156.000 de la mine. Îi vreau înapoi.
Bună, scumpo. Speram să discutăm.
Ce cauți aici, Breece ?
Am auzit că ai avut un incendiu. M-am gândit...
Nu știu.
- Ai nevoie de ceva din casă ? - Nu, voiam să te văd.
- O să plec curând și... - Da, știu.
Tot orașul știe. Felicitări !
Scuze, credeam că termin până te întorci.
- Nu poți să vii aici, Breece. - Știu.
- O să intru să vorbesc cu Max... - Nu poți.
Sunt încă mama lui, Deva, și a ta.
Nu știu. Chiar ești ? Poate și asta e o minciună.
- Am multe de îndreptat... - Nu, nu.
- Iubito, am avut motive... - Mă doare-n cot !
Știi că Max încă doarme cu mine ?
Îi e prea frică să doarmă în camera lui, din cauza ta.
Ai zis că ai nevoie de slujbă și asta e tot.
Am mers mai departe. Lasă-mă-n pace și nu mai veni aici.
În orice caz...
Mă bucur să văd că îți merge bine.
Stai departe de noi.
Frate, fii atent !
Bună, frumoaso ! Vrei să bei ceva cu noi ?
Nu, mersi.
- Plecăm curând. - Am treabă.
Mergi un pic mai lent, să văd mai bine fundul ăla.
La dracu, fato ! E minunat !
- Te-ai gândit să devii fotomodel ? - Tu te-ai gândit să taci dracului ?
- Rahat ! Ți-a zis-o, frate ! - Taci dracului !
Uite cine s-a întors !
Așteaptă. Nu te-ai purtat prea frumos cu mine.
Acum poți compensezi.
Pe bune ? Voiai să lovești un soldat al Statelor Unite ?
- Lasă-mă ! - Învață să lovești mai bine, fetițo.
Cine dracu ești ?
Ți-aș spune, dar oricum n-o să-ți amintești.
- Bună ! - Mulțumesc.
Încă nu-mi mulțumi.
- Ce e aia ? - Asta ? Cloroform.
Sper să merite.
- Ce faci ? - E importantă pentru el.
În plus, ne datorează mai mulți bani decât îi cerem.
George Hunter îți vrea locul.
Ai nevoie de o victorie ca să închizi gura consiliului.
Ea îl aduce pe Proctor la masa discuțiilor.
- Te pot ajuta ? - Unde e ?
- Cine ? - Rebecca, de ea întreb.
- Unde e ? - Încetează ! N-am văzut-o.
- Aseară n-a ajuns acasă. - Ai încercat s-o suni ?
Da. Mai devreme.
- Salut, Kai. - Alex ?
Nu-ți face griji pentru Rebecca. E teafără, pentru moment.
- Încă îmi aștept banii. - Dă-mi-o la telefon.
Unchiule Kai ?
- Acum asculți ? - Da.
Adu-mi 156.000 până azi la prânz și o eliberez.
Nu eu ți-am jefuit camionul.
Atunci îi considerăm o plată pentru cazinoul aruncat în aer.
Acum ascultă tu. La un moment dat în viitor,
vei înțelege cât de greșit m-ai judecat astăzi.
Iar când va sosi momentul și vei implora milă,
vreau să-ți amintești clipa asta deoarece acum ți-ai pecetluit soarta.
Bine, am înțeles. Adu-mi nenorociții de bani.
Alex Longshadow a luat-o pe Rebecca.
Vreau să te duci după ea.
N-am jurisdicție în rezervație.
Nici eu, dar rezolv problema luând cu mine o armată.
- Asta vrei ? - De ce nu-mi spui ce se întâmplă ?
Acum câteva săptămâni, ai spus că-mi ești dator.
Sunt sigur că-ți amintești.
Bun. Atunci du-te după ea.
Haide, bea. E-n regulă.
Haide.
Încetișor.
Sunt sigur că unchiul tău va ajunge curând.
Da, și eu sunt sigură.
Te vedeam la târgul fermierilor.
Familia ta vindea plăcinte, nu ?
Acum ai părăsit-o, mutându-te în altă afacere de familie.
E trist. Îmi plăceau plăcintele.
L-ai ajutat s-o facă ?
Ce anume ?
Știi exact despre ce vorbesc.
Semenii mei au un mit, despre Omul Tunetului.
Se renaște o dată la fiecare generație.
Are puterea unui zeu, e amant și luptător iscusit.
Dar în exterior, arată ca un bărbat obișnuit.
Fiecare bărbat trebuie să se întrebe dacă el e Omul Tunetului,
iar fiecare femeie dacă omul ei e Omul Tunetului.
Unele femei îl găsesc.
Altele știu că le va distruge dacă rămân cu el.
Cred că tu crezi că ți-ai găsit Omul Tunetului.
Am parte de toate tunetele necesare.
Chiar așa...
fată Amish ?
Unchiul tău mi-a jefuit camionul ?
Unchiul meu vinde carne.
Unchiul tău mi-a aruncat în aer nenorocitul de hotel !
În locul tău, m-aș îngrijora mai mult pentru ce-o să-mi facă.
Mai vedem noi.
Încă cinci secunde.
Și am intrat !
Adică tu ai intrat.
Acum ar trebui să fii în bucătărie.
- Scuză-mă, șerifule. Te-ai rătăcit ? - Asta e bucătăria ?
- Da. - Atunci, nu.
Camera cea mai izolată e camera VIP.
- Unde e ? - Am două seturi de planuri aici.
Cazinoul vechi și cel nou și n-am idee care e cel real și care proiectul.
Părerea ta ?
La capătul holului fă la stânga.
Puteam să hackuiesc Google sau bănci din Cayman, dar nu,
trebuie să mă infiltrez în fortul apașilor.
Departamentul Șerifului. Trebuie să intru acolo.
N-ai jurisdicție aici. Nu ești pe listă, nu intri.
Da.
Aș putea să te împușc.
Ne putem împușca reciproc.
N-a sunat prea bine.
- Gherlă. - Calambur ? Pe bune ?
- Scuze. - Traversează camera și mergi la etaj.
- Rahat ! - Ce ?
- Ce dracu se întâmplă ? - Job.
Răspunde. Dragule ?
Futu-i !
Pe bune ?
Șerif Hood.
Bună !
Bună și ție.
- Crezi că știi pe cineva... - Chiar așa, nu ?
- Scuze, îmi scapă ceva ? - Ne-am întâlnit deja.
Am venit după fată.
Deci, ești unul dintre lacheii lui Proctor ?
Nu.
Dacă ai probleme cu Proctor, rezolvă-le cu el.
Eu mă implic când începi să răpești tinere.
Acum elibereaz-o.
- Nu ești în poziție să ceri ceva. - Ce, asta ?
Amândoi știm că n-o să tragă.
Eu n-aș fi așa sigur.
Ăsta e teritoriu Kinaho.
N-am autoritate să te arestez, știm asta.
Însă cred că ea n-o să depună plângere.
Deci, putem cataloga totul ca pe o mare neînțelegere.
O eliberezi acum și nu s-a întâmplat nimic.
- Lasă arma. - Pe dracu !
Nola !
Pa !
- Ești teafără ? - Sunt bine.
Grozav !
Mersi.
- Glumești ? - N-o să împușcăm un șerif.
E o idee proastă.
Am terminat cu mesajele.
E timpul pentru o abordare mai directă.
Mulțumesc că ai venit după mine.
- Pentru nimic. - Sângerezi.
E doar o zgârietură.
- Stai... - Am zis că e în regulă.
Rebecca...
știu că e un moment dificil pentru tine,
dar unchiul tău nu e un om bun.
N-ar trebui să locuiești acolo.
Atunci, lasă-mă să locuiesc cu tine.
Nici eu nu sunt un om bun.
- Ești teafără ? - Sunt bine.
Mă duc să mănânc ceva.
- Cum a mers ? - Floare la ureche.
Mulțumesc. Sunt recunoscător.
Așa cum ai spus, îți eram dator.
Șerifule...
n-ai întrebat dacă am jefuit camionul.
- M-am gândit că nu e stilul tău. - Nu, nu e.
Ce bine e !
- Ți-am luat ceva. - Alex !
E uluitor !
- Ce părere ai ? - Arăți minunat.
Proctor, ce pula mea faci ?
Salut, Alex.
Vii la mine acasă ? Ești nebun ?
Personalul tău de pază nu e foarte eficient.
Poate vrei să discuți cu ei, după ce își revin.
- Ce romantic ! - Pleacă dracului de aici !
Nu-ți face griji. Durează un minut.
Ce dracu e asta ?
Dacă te mai apropii de nepoata mea, n-o să mai fie sânge de vacă,
o să fie sângele familiei tale,
al fiecăruia pe care îl prind.
O să te înec în sângele lor.
Nici nu întreb.
Am crezut că ne vedem mâine.
Nu e mare diferență între camera mea de motel și o celulă,
așa că m-am gândit să beau cât am ocazia.
Sunt treizeci de zile.
Nu e destul ca închisoarea să te afecteze, bine ?
Dacă se ia cineva de tine, nu reacționezi.
Nu te amesteca, fă-ți timpul în liniște.
Nu închisoarea mă îngrijorează.
Restul se va rezolva de la sine.
Ai răbdare cu ei.
Ar trebui să dormi.
Mâine ne așteaptă un drum lung.
Da.
Ești bine ?
E doar vina mea.
Merge la închisoare din cauza mea.
- Tu ai făcut 15 ani pentru ea. - Asta nu îndreaptă lucrurile.
Cred că nu te-ai gândit ce se întâmplă cu ea când ai rămas aici,
dar nimeni nu e închis atâta vreme fără să greșească la ieșire.
- Acum îmi spui ? - Nu, ți-am spus atunci.
Poți să stai aici și să te îmbeți
în timp ce analizezi prin ce ai trecut.
Suntem foști pușcăriași, asta facem noi.
Dar, la un moment dat, doar o singură întrebare merită să-ți pui.
Ce-o să faci acum ?
Nu uita ce-am spus.
Fără încăierări.
Știu.
Fii atentă la târfa asta.
Nenorocita de Barbie Malibu la mititica.
Faci figuri, curvă ?
Haide, veverițo. O să întârziem.
- Mă coafez. - Grăbește-te.
Calmează-te. N-o să rămână restaurantul fără mâncare.
Nu-mi spune să mă calmez !
Te rog, Breece...
Bună, veverițo.
Ce dracu cauți aici ?
M-am gândit să fac friptură, ca pe vremuri.
- Nu poți să vii în casa mea ! - Îți amintești serile de vineri ?
Eu găteam apoi dansam în bucătărie.
- Parcă nu mai bei. - E doar o bere.
Haide. Încă un dans.
- Nu. - Haide !
Ieși dracului din casa mea !
Ai grijă.
Încerc să mă port frumos, să îndrept lucrurile.
Am zis să ieși dracului din casa mea ! Acum !
O să mă împuști, veverițo ?
Asta vrei ?
Iisuse ! Siobhan, ce dracu ?!
Următorul va fi în burta ta.
Acum ești polițistă mare și tare ?
Vrei o coafură perfectă ? Poftim !
Atunci, haide !
Împușcă-mă !
- Doamne ! Breece ! - Împușcă-mă !
Fă-o, pizdă proastă !
Nu !
Încetează !
- Haide ! - Nu !
- Nu, Breece, te rog ! - Haide !
- Alma, ce se întâmplă ? - Sunt îngrijorată pentru Siobhan.
Trebuia să ajungă aici acum o oră.
- Ai sunat-o pe mobil ? - Am încercat peste tot.
Voiam să sun un coleg, să treacă pe acasă la ea.
Nu, e-n regulă. Mă duc eu.
Siobhan !
Ce e, șefu ?
- Aștepți pe altcineva ? - N-așteptam pe nimeni.
- Vrei să discutăm ? - Nu chiar.
Bine.
Spune-mi doar unde stă.
La Motor Lodge.
E lângă locul vărului său.
Nenorocita de Barbie !
- Te deranjează ceva, Barbie ? - Nu.
Uite cine a venit să-și ceară scuze.
Haide !
Deci... se pare că Breece
nu locuia la Motor Lodge.
Scuze. Greșeala mea.
- Am chemat deja ambulanța. - Da, am auzit.
- Ești teafără ? - Sunt bine.
Știu că o să-mi pierd insigna pentru asta.
Sunt în perioada de probă.
Du-te acasă. Rezolv eu aici.
- Le va spune că eu am făcut-o. - Discut eu cu el.
N-o să rămână în oraș.
- Ești sigur ? - Da.
Du-te acasă.
Știi, în ultimii patru ani,
în fiecare zi mi-am imaginat cum va decurge întâlnirea asta.
Și cum e ?
Mai bine decât mi-am imaginat.
Da.
- Mersi, șefu. - Pentru nimic.
Mersi.