Just det, barbie.
Hej-
Hur hade du tänkt ta dig hem
om inte jag kommit?
Hur tar man sig ens härifrån?
Mitt ute i ingenstans.
Det är där dem byggs.
Man får en busstidtabell.
Tack för att du kom.
Ingen orsak.
Allt bra?
Det känns annorlunda.
Att släppas fri?
Ja.
Du borde veta.
Att komma tillbaka är surt
under alla omständigheter.
Du saknar säkert dina barn.
Ibland i sängen
låtsas jag att de kryper upp i min famn som de brukade göra
när de var små och inte kunde somna.
Deva har det rätt tufft.
Hon behöver sin mamma.
Hur har Max det?
Han är mest upptagen med sin skateboard.
Du får snart se med egna ögon.
Kan vi stanna någonstans och äta?
Jag är utsvulten.
Är det gott?
Minns du fängelsematen?
En gång
fyllde fängelsedirektören år,
eller det kanske var hans årsdag.
Han ville bjuda på något speciellt.
Därför lät han kockarna laga biffiga stekar.
Rätt goda.
Med potatis och paj till efterrätt.
Det var konstigt, men vissa andades bara in maten.
Det var så länge sen...
Några andra satte sig vid ett bord,
stirrade på maten, och började gråta.
Jag förstår.
Några andra killar
tog steken och slängde den i väggen.
Som om de bad stället att dra åt helvete.
Kom tillbaka, Sean.
- Jag har den! - Ge tillbaka den!
Det är orättvist.
Du ska föregå med gott exempel.
Jag sa att det var en dålig idé.
Jag står på Seans sida.
- Han delade inte med sig. - Ta hennes sida bara.
Det är precis vad jag gör.
Det skulle kunna vara Banshee.
Det känns annorlunda.
Åh, Gud. Jag kan knappt tro det.
Deva hade en precis likadan och älskade den.
Hon sov med den, tog med sig den till skolan.
Vi läste Den sista enhörningen när hon var liten.
Det var hennes favoritbok.
"Om jag kunde skulle jag vara i dina drömmar
och vakta dig där..."
Något sånt.
"Men jag kommer bara in om du drömmer om mig."
Så var det ja.
- Har du läst den? - I fängelset.
Det var ett litet bibliotek.
Vad är det?
Inget
säg-
Jag bara...
Medan jag var borta trodde jag att jag visste vad jag gick miste om.
Men jag kände bara till hälften.
Köp den till henne.
- Är det en Revell? - Bra öga.
Är du modellerare?
En gång i tiden.
- Hur mycket? - 10 dollar.
Tack.
Jag anade inte att du brukade bygga modellflygplan.
När jag var liten.
Det var så jag och pappa umgicks...
...med modellflygplan.
Under hela tiden jag känt dig
har du aldrig nämnt din pappa.
Inte?
Ingen idé att börja nu.
Vad är det?
Inget
Roterbar övervakningskamera i det högre hörnet.
Det hjälper inte på natten.
Du har varit borta för länge. Ser du ringen runt linsen?
Det är LED-lampor. De upptäcker en i mörker.
Men kameran i Skyltfönstret...
- Är det en kamera? - Ja. Den är trådlös.
Det är enkelt att bli kvitt signalen.
Som Musse Pigg.
Lyssna på dig.
Det stämmer ju.
Om låset är lika lätt
blir det busenkelt.
Om man blir blockerad framifrån...
Går det en gränd bakom hela kvarteret.
Det finns säkert en dörr dit.
Se på dig.
Vad?
Bilen.
- En följebil? - Vet inte.
- Men du har märkt den förut? - Två gånger.
Var då?
Nästa gata, ett kvarter till höger.
- Föraren? - Såg inte. Tonade fönster.
Jag kör fram bilen.
Okej.
- Bakom. - Jag vet.
Vänta här.
Ursäkta. Är det något fel?
Jag trodde det var en kompis bil.
Kan du hjälpa till?
- Ja. - Tack.
Köpte nog för mycket.
Tack.
SE UPP FÖR MÖTANDE BILAR
Vart är du på väg?
Turnpike ligger åt andra hållet.
Jag tänkte ta en omväg.
Något jag vill visa dig.
Vadå?
Det tar bara några timmar.
Såvida du inte har bråttom hem.
Hem.
Vänta.
Jag har något till dig.
Det är dit vi ska.
Det är vårt hus.
Det är huset.
Jag tänkte att vi kunde, jag vet inte,
försvinna här.
Herregud. Äger du det?
Betalade kontant.
Upprättat ett konto för skatten.
Jag ville visa dig det.
Det var en bra idé.
Jag har funderat.
Det är nog dags för mig att ge mig av.
Sen jag kom till Banshee
har saker...
Jag har ställt till det för dig
och din familj.
Det var inte min avsikt,
det råkade bara ske.
Du försökte berätta.
Hur som helst kan jag...
Jag kan inte spela polis för alltid, eller hur?
Vart skulle du åka?
Vad skulle du göra?
Bara dra.
Kanske komma tillbaka hit.
Jag vet inte.
Jag måste sluta göra det jag gjort mot människor.
Det räcker nu.
När jag släpptes fri och hittade dig,
hade du ett hem, en familj.
Du hade allt du skulle ha haft med mig.
Det krossade mig.
Sen såg jag Deva.
Och sanningen är att jag inte ville åka.
Jag intalade mig själv
att jag skyddade dig genom att stanna.
- Från Rabbit. - Ja.
Jag trodde på det.
Jag gjorde verkligen det.
Men han var ute efter mig.
Inte dig.
Så...
det bästa för dig vore att jag drar.
Vad är det?
Antagligen inget. Stanna där.
- Sheriff Hood. - Agent Racine.
Vi går.
FBI är här på besök.
- Jag ser det. - Mrs Hopewell.
Grattis...
till din frigivning.
Sätt dig var du vill.
Den behöver du inte.
Kanske. Varför är du här?
Du fick visst besök i fängelset.
Du kände till det?
I efterhand.
Du känner inte mig särskilt väl.
Om du gjorde det hade du vetat att Rabbits död...
i princip är allt jag bryr mig om.
Vad är det mellan dig och Rabbit?
När jag Val' Yngre-n
ville jag jobba mig uppåt.
Jag fick Rabbits fall för mig själv.
Jag tänkte att jag skulle skapa några rubriker
och klättra mig uppåt.
Men jag tog honom för tidigt.
Hans advokater slet mig i stycken.
Min telefonavlyssning kastades ut.
En vecka senare blev min informatör
mördad i Astoria
tillsammans med sin fru
och två döttrar.
Som jag ser det
mördade han flickorna, och alla andra sen dess,
på grund av mig.
Har du en askkopp?
Har inte ens försökt sluta. Gillar det för mycket.
Och nu säger de att jag snart ska dö.
Sex månader.
Ett år.
Jag vet inte vad som händer när man dör,
men jag vill inte bära alla de morden på mina axlar.
Det är rörande
men förklarar inte vad du gör här.
Väntar på att hon ska gå ut.
Trodde att Rabbit skulle göra samma sak.
Det tror jag fortfarande.
Använder du oss som lockbete?
- Precis. - Men du har fel.
Han kommer inte.
Han är trött och sliten.
- Han har gett upp. - Du då, Sheriff?
Tror du också att Rabbit har bestämt sig för
- att förlåta och glömma? - Nej.
Tror du att han känner min pappa bättre än vad jag gör?
Det handlar inte om det. Det handlar om vad jag vet.
När Rabbit dyker upp planerar du att vara plats.
Just det. Och ge honom vad han förtjänar.
Vilket betyder skjuta honom till döds.
Om vi också råkar dö är det bara otur?
Du kan bara klandra dig själv.
Du hade honom på nära håll.
Du borde tacka mig för jag skyddade dig.
Hörde du vad han sa? Vi borde tacka honom.
- Vad sägs om det? - Vi borde slå oss samman.
- Det går inte. - Varför inte?
- Vi litar inte på dig. - Det borde ni.
Du av alla människor.
Varför då?
Bland annat för att jag vet att du inte är Lucas Hood.
Hör du.
Pistolen ligger i det stora facket.
Jag väntar fortfarande på vad du har att säga.
Femton år sedan. Capital Diamond Company.
Ursäkta?
Två tjuvar bröt sig in
men en kom undan.
Han eller hon blev aldrig tagen.
Men du hade inte lika tur, inte sant?
Jag var där när Bonner förhörde dig.
Du berättade inte något.
Vi vet för tusan fortfarande inte ditt riktiga namn.
Så är jag i Banshee
och där är du.
Lucas Hood.
Sheriff och inget mindre.
Du måste ha blandat ihop mig...
Nej, sluta.
Slösa inte min tid.
Kropparna ni grävde upp i skogen,
en av dem var stulen.
Någon ville undanröja kroppen
innan DNA-prover kunde tas.
Men det fanns DNA på kläderna
den stackaren bar när han dog.
Och DNA: t kom från en Lucas Hood.
Men hans blod var registrerat, som det är inom polisväsendet.
Det gör dig till ett slags mysterium.
Kan du
hälla upp lite vatten i den här?
Han vet vem du är. Du kan inte låta honom gå.
Tillräckligt många har redan dött.
Så...
kan jag räkna med ert samarbete?
Inga fler.
Vi hjälper dig hitta Rabbit...
men vad händer sen?
Om ni gör det, vad mig beträffar,
behöver jag inte ens ställa nästa fråga.
Vilken fråga?
Vem du egentligen är.
- Är du okej? - Ja.
Stanna där.
På tre.
Okej?
Här!
Tusan.
Rabbit.
VÄLKOMMEN - BANSHEE - STADSGRÄNS KÖR FÖRSIKTIGT
Han slutar aldrig.
Inte förrän vi är döda.
Nej.
Jag är här.
- Tillbaka från kullen. - Japp.
En dag försent, inte sant?
Vi tog en omväg.
Hur gick det?
Någon försökte döda oss.
Låg Rabbit bakom?
Han är kvar än, va? Vad hände?
Okej.
Jag antar
att du stannar ett tag till.
Det kan jag inte.
Jag skulle inte bli ledsen
om du stannade ett tag till.
Du håller mig ung.
Och du är generös med whiskyn.
Speciellt av den bra sorten.
Du vet,
varje gång jag tänker att jag vet hur jag tar mig vidare...
skiter det sig på något sätt.
Det är som om...
det är...
Fan, jag vet inte.
Som om du fortfarande sitter inne.
Folk som du och jag
behöver inte galler.
Vi bygger vårt eget fängelse.
Om man lever som oss
behöver det inte sägas.
Vi hittar oss själva på platser
vi aldrig föreställt oss att vara på,
se tillbaka och undra hur vi hamnat där
och varför det verkar som att vi inte kan komma därifrån.
Något är trasigt inom oss.
Något inte vi men andra människor har,
som låter de slå sig ner och hitta lugnet
och drömma om ett bättre liv.
Folk som oss
har inte råd att drömma.
Varför inte?
För vad vi gjort.
Det finns spöken som inte lämnar oss ifred.
Fan ta det.