Jag har funderat.
Det är nog dags för mig att dra härifrån.
Vart ska du ta vägen?
Vad ska du göra?
Det bästa jag kan göra för dig är att dra härifrån.
Skit drabbar bara de som står en för nära.
Reglerna är annorlunda här ute.
Nej, samma regler.
Samma regler sen den första människan plockade upp första pinnen
och slog skiten ur den andra människan med den.
Människor som du och jag,
vi behöver inga galler.
Vi bygger våra egna celler.
Varje gång jag tror kan kan vägen framåt,
spöar något skiten ur mig.
Jag vet inte som sker framöver, men något är det.
VÄLKOMMEN TILL BASHEE STADSGRÄNS
Vem fan har lämnat den här?
Den är inte härifrån, det säger jag dig.
Höjdaren tror att han har en tjusig jävla bil
och kan blockera pumpen.
Som om han berättar för världen att han är en het jäkel.
En jävla fin maskin det här.
- Jag måste pissa. - Gör det snabbt.
Vi har en tid att passa.
Måste ha kostat en jävla förmögenhet.
Vad är det? Den bits inte.
Ursäkta mig, mina herrar.
Jag ska flytta på den åt er.
Jäklar. Det är 007.
Nej, det är Austin Powers.
Nå, OO-homo, varför tar du inte ditt åk
och åker tillbaka till ditt eget jävla land?
Du borde inte röka
på en bensinstation.
Säkerhet först, nöje sen.
Vem fan tror du att du är?
Fan!
Alex Longshadow. Vad för dig hit?
Du kan säga allt du vill inför henne.
George Hunter vill ha mig som chef.
Och?
Och de har tillräckligt med röster för att avsätta mig.
Det låter som att du har ett riktigt problem.
Om Hunter blir chef, kan du glömma kasinot.
Hunter låter dig inte komma nära det.
Det sa du också att du inte skulle.
Jag är ung, som du så gärna påpekar.
Jag kan ändra mig.
- Ge mig listan. - Listan? Vilken lista?
Över de styrelsemedlemmar som vill rösta mot dig.
- De ska träffas nästa vecka. - Då har vi gott om tid.
- Okej. Tack. - Tacka inte mig.
Vi är ju trots allt partners.
Partners, ja.
Hallå.
Ditt nya Jag-
Pass, kreditkort, ID, rubbet.
- Polarn! - Ja ja.
Jösses.
Var försiktig med det, okej?
Det här är toppen.
- Lek inte med det. - Tack.
Tacka inte mig. Tacka Job.
Ursäkta, kompis. Men vi öppnar in förrän vid lunch.
Mina herrar, jag tar samma som min unga vän Jason tar.
Hej, Jason.
Jag sa att vi inte har öppet.
Var är pengarna, Jason?
Jag vet inte vad du pratar om.
- Du vet väl vem jag är? - Ja.
Då vet du att jag menar allvar när jag säger
att detta är sista gången jag frågar.
- Var är pengarna för helvete? - Du, Sugar.
Har inte du några regler mot pistoler?
- Jo, inga pistoler. - Okej.
Hörde du det, Clover?
Pistoler är förbjudna.
Okej men,
då har vi nog ett problem.
Du, Hood!
- Mår du bra? - Ja.
Vilka pengar?
Varför är kasinot så viktigt för dig?
Du har ju alla andra verksamheter.
Det verkar bara vara mycket strul.
Jag har inga illusioner om vem jag är.
De här andra verksamheterna,
kommer antingen att döda mig, eller så dör jag med dem.
Hur som helst lämnar jag inget bakom mig.
Och eftersom jag inte har några barn...
Kasinot som är skyddat från den lokala polisen,
erbjuder mig det skydd jag behöver för att göra något legitimt.
Något som vi kan leva på när jag är borta.
Förstår du nu?
Ja.
Fortsätt.
Sheriff Hood och jag drack kaffe
när en kille jagar en annan kille genom dörren.
Har du sett någon av dem innan?
Aldrig. De bråkade med varandra.
Vicesheriffen.
- Mår du bra? - Ja.
Den ena killen hade brittisk dialekt.
Vem sköt först?
Du måste börja ta hand om dig.
Jag är fortfarande hel.
Men dagen har precis börjat och de som sköt är där ute.
Jag mår bra. Okej?
Vi har satt span på hans bil. En röd Jaguar, va?
Ja, den borde vara lätt att hitta.
Herre jävlar.
Mhmm.
Är det bara jag, eller verkar varenda skitstövel
med automatvapen komma till Banshee för att skjuta dig?
- Nej, bara du. - Ha.
- Mår du bra? - Ja, tack för omtanken.
Såg du honom ordentligt, Sheriffen?
- Tillräckligt. - Ja, för du
råkade vara här när skottlossningen började, va?
- Ja, jag bor här. - Ja, så mycket stämmer.
- Vadå? - Nu kanske inte är
den bästa tiden att bråka med Sheriffen.
- Han blev precis beskjuten. - Kom igen, Emmett.
Undrar du inte varför sån här skit fortsätter drabba honom?
Jo, det gör jag. Men du vet att han är chefen.
Så du ifrågasätter inget han gör?
Det kanske är skillnaden mellan oss.
Nej, skillnaden mellan oss är att du inte har greppat
det faktum att han bestämmer.
Jag vill veta vem som ska betala för det här?
- Vem är den engelska killen? - Han heter Quentin.
Quentin, han är en polis från Brantley.
Brantley? Det är killen du stal pengarna i från, va?
Ja.
Jag har bara sett Quentin en gång innan, okej?
Killen är en jävla legend.
En gång skickade de fyra killar efter honom...
Wow, grym historia. Vad tog du?
Det var en en drogaffär eller nånting. Jag vet inte.
Brantley håller på men en massa skit.
Jag skulle bara hämta pengarna
från någon kille i Eugene och ta tillbaka dem.
- Men du stack med dem i stället? - Ja, jag var tvungen.
Jag såg en del skit jag inte skulle ha sett.
Brantley... Brantley är en paranoid jävel.
Jag visste att jag skickades på ett ärende som jag inte
- skulle komma tillbaka ifrån. - Håll käften.
Hur mycket snackar vi om?
62000.
- Herregud. - Ja, jag vet.
- Jag fick panik. - Håll käften.
Var är de nu?
Jag tänkte, att om jag kommer tillräckligt långt bort,
så måste de glömma det.
Glömma det?
De kommer aldrig att glömma det.
De här killarna har regler.
Det är bara 49 här. Det fattas 13.
- Var är de? - Jag har spenderat lite.
Har levt av det sen jag lämnade Oregon.
Du måste ha levt rätt jävla bra.
Herre jävlar.
- Jag måste härifrån. - Och gå vart?
- Han är fortfarande där ute. - Gå vart?
Vart ska du gå?
Han följde efter dig över hela landet.
Han kommer att hitta dig. Vad ska du göra?
Jag är så körd.
Det finns ingen väg ut ur det här.
Så ja, du.
Lyssna på mig.
Jason, lyssna på mig.
Jag kommer på något, okej?
Lugna ner dig.
Lämna inte rummet under tiden.
- Säg det. - Jag stannar i rummet.
Bra.
- Kanske städa lite. - Ja.
Kolla framåt.
Ha koll på din position.
Hon är så störd.
Och hennes mamma är helt galen.
Hej, älskling.
Du får inte vara här. Det vet du.
Jag kunde inte hjälpa det. Jag vill träffa dig.
Mamma, nej.
Deva, inte så fort.
Du kan inte fortsätta så här.
Smyga in i huset och lämna leksaker till mig.
Det är läskigt.
Deva, sakta ner nu.
Förlåt för att jag ljög för dig.
Jag vill bara att du skulle vara trygg.
Deva, bromsa!
Jag hade ingen mamma som gjorde mig trygg.
Snälla sakta ner. Sakta ner!
Bromsa!
Till kanten, nu!
Älskling, det är jag.
Deva, snälla sakta ner! Snälla!
Jag vet inte vem det är.
Hej, Sugar.
Hur är läget, Brock?
Ganska bra.
Försöker att hitta Hood.
Trodde ni hade radio till det.
Du känner Hood. Han har aldrig på sin.
Och jag hade vägarna förbi, så jag...
Vilken grej igår alltså. Hur känner du dig?
Jag fick inte massa bly i magen.
Okej, jag måste tillbaka.
Kul att se dig.
Jag hälsar Hood att du letar efter honom.
Okej, tack.
- Mår du bra? - Ja, det är okej.
Vi skrek åt henne...
- Vad fan hände, Deva? - Inget. Det var en olyckshändelse.
Skitsnack. Du kunde ha skadat någon.
Du kunde ha dödat någon. Hur tänkte du?
De snackade skit om mamma.
Hon flippade. Hon börja köra jättesnabbt.
- Hon dödade oss nästan. - Jag är ledsen.
Är du ledsen? Du kunde ha dödat tjejerna.
Du, prata med mig.
Ditt missfoster till barn försatte min dotter i fara.
Säger du ett ord till om min dotter
så matar jag dig med dina jävla lungor.
Fattar du, skitstövel.
- Mamma. - Max.
Kom hit.
Jag visste inte att du skulle komma.
Visste du inte? Har inte pappa sagt det?
Han sa att du skulle komma, men inte när.
Jag är här nu. Kom hit.
- Hur mår du? - Det är så kul att träffa dig.
- Deva kommer inte. - Vet du vad, kompis?
Den här gången ville jag bara träffa dig.
Vissa mig ditt trick igen.
- Får jag se. - Okej.
- Hittade du detta i hans lägenhet? - Japp.
Varför har Sheriffen en bild på din familj?
Jag har ingen aning.
Och killarna som sköt mot honom igår?
Vi har inte identifierad liket än
och en av dem kom undan, så vi har inte så mycket att gå på.
Gordon, mår du bra?
Visst, Brock. Toppen.
Mår som en jävla prins.
Du.
Du frågade mig, minns du?
Förlåt. Jag...
Jag mår inte så bra nu för tiden.
Lyssna på mig,
låt mig oroa mig för Harry, okej?
Det känns som att det börjar lossna för dem.
Vi måste bara ha tålamod, vänta så kommer de att hitta mer.
- Okej. - Ja, okej. Tack.
Trevlig plats.
Sheriff Hood.
Själv slutade jag dricka för några år sen.
Jag var inget bra fyllo.
Vissa säger nog att jag var ett perfekt fyllo.
Hur som helst,
så matar jag fåglarna med sprit.
Det lugnar mig av någon anledning.
Du håller inte låg profil direkt.
Och du slåss inte som en småstadssheriff.
Du, min vän, har en talang
man inte kan lära ut, bara har.
Vi var väl alla något annat en gång i tiden?
Antar det.
Män som vi,
har alla anledningar att uppskatta en sån här dag.
Män som vi?
Kämpar.
Mördare.
USA: s armé.
Jag vet ingenting om dig,
men jag vet allt jag behöver.
Så som vi lever våra liv,
vet vi att varje dag kan vara den sista.
Förr eller senare blir det så.
Förr, mest troligt.
Kanske, men nu måste vi prata om pengarna.
När jag upptäcker att jag måste stanna på ett ställe ett tag,
kollar jag in den lokala polisstationen.
Det är en rutin jag utvecklat under några år.
Lite företagsbesiktning.
När jag upptäckte att Sheriffen hette Hood...
krånglade det till allt.
Hur då?
Under andra omständigheter hade vi kunnat
jobba fram någon professionell artighet.
Men en far ger inte upp sin son.
Du lämnar inte staden utan honom.
Nej.
Jag har fullmakt att ta hem pojken
och pengarna tillbaka till Brantley.
Han gillar att handskas med sånt här nära och personligt.
Så...
Så en av oss
måste döda den andra.
Vilket faktiskt är synd,
eftersom ingen av oss orsakade det här kaoset.
Min erfarenhet...
är att man brukar ha en överenskommelse.
Jag har en liknande erfarenhet,
men i det här fallet ser jag ingen anledning...
50 plus de 62 pojken är skyldig.
Så du mutar mig?
Inte muta, en symbol.
Jag skulle ge dig mer om jag hade.
50000, då åker tillbaka, säger att han är död.
Du jag...
vi får båda leva en dag till i solen.
- Vad är det? - Det är 13
som tillsammans med 49 blir de 62 du är skyldig.
Vänta, ger du mig dina pengar?
Nej, jag ger dem till Quentin, och detta.
- Vad gör du? - Vi har en överenskommelse.
Jag kan inte låta dig göra detta.
På riktigt? Lägg av med skitsnacket.
När ger vi honom pengarna?
Inte vi. Jag.
- Vad gör jag? - Du hoppar på ett tåg till Kanada.
Lever ditt liv.
112000, allt i påsen.
- Vill du inte räkna? - Se till att du håller din del.
Det ska jag.
I så fall, jag beklagar.
- Vad då? - Du har just förlorat en son.
- Ja, det har jag. - Låt oss hoppas det.
För allas skull.
Varför hjälper du mig?
Du är inte den första killen som begår ett misstag.
Saker händer.
Mr Procter.
Juliet,
Jag har sagt åt dig flera gånger att kalla mig Kai.
Är du här för pengarna?
- Om det är okej. - Självklart.
- Förlåt. - Nej, nej.
Be inte om ursäkt när du ber att få tillbaka det du lånat ut.
Ibland hamnar jag lite efter med hyran, så...
Det är lugnt. Allt är lugnt.
Betalning sker här bredvid. Följ med mig, vet jag.
Jag måste faktiskt,
hämta min son hos barnvakten snart.
Så jag borde dra härifrån.
Stanna bara en liten stund.
Fan!
Hej, Jason.
På med trosorna.
- Gick det smidigt? - Jag antar det.
- Och nu är du pank? - Tillfälligt.
Det är mycket pengar att ge till en främling.
Varför grabben? Du är ju inte skyldig honom nåt.
Nej.
Men jag kanske är skyldig hans farsgubbe.
Hmm.
Vi har råttor i källaren.
Rökte ut dem för några veckor sen. Trodde de var borta.
Det vill visst bara få mig att tro att de var borta.
Så nu tar jag fram det tunga artilleriet.
Lurad av ett gäng gnagare.
Hallå!
Jag trodde att vi hade en överenskommelse.
Om du trodde det, hade du väl inte följt efter mig?
Sant. Jag antar att vi båda snackar en massa skit?
Jag antar det.
Är grabben i bagageluckan?
Ja.
- Hallå! - Mår du bra, grabben?
Vet du,
du hade kunnat vara långt borta nu.
Jag kunde inte göra det.
Professionell stolthet pajar det för mig.
Förståeligt.
Vad nu då?
Du är fortfarande en småstadssheriff.
Nix.
- Hallå! - Hej. Vi drar.
Pappa.
Pappa, du är full.
Nej, jag har bara tagit några drinkar.
Kom igen.
Vi är nästan framme. Två steg till.
Det går bra.
Två steg till.
I säng med dig, Max.
Nu.
Mår du bra, pappa?
Jag mår bra, Max. I säng med dig bara, okej?
- Det är ingen fara. - Pappa mår bra.
Det är bra.
Pappa.
Förlåt.
Jag tog av den från din pappa innan jag begravde honom.
Jag vet inte varför jag behöll den.
Det kändes inte rätt att slänga bort den.
Jag tänkte att du skulle få den.
Ja.
Det finns ett tåg, avgår imorgon klockan tio.
Jag kommer halv tio och hämtar dig.
Hoppa på tåget, åk norrut.
Åk hela vägen till Kanada.
Inte ens du kan misslyckas med det.
Okej, jag fattar.
Mhm.
Du då?
Vem vet? En dag kanske,
kanske jag hoppar på ett sånt tåg själv.
Inte än?
- Nej, inte än. - Du...
Tack.
Kom bara ihåg,
att du bara få en andra chans.
Jag vet.
Här är din macka.
Vill du inte ha något annat?
Nej, tack.
Jag har inte sett dig innan. Är du ny?
Jag har precis flyttat hit från New York.
De flesta gör tvärt om.
Har du familj i Michigan?
Behövde bara en förändring.
Vad får det lov att vara, mr Marine?
Jag heter Gordon Hopewell.
- Carrie. - Jag vet.
Säg inget.
Vad vill du ha?
Blåbärspannkakor och lite sirap.
Det fixar jag, raring.
När upptäckte du att din pappa var kriminell?
Jag hörde att du var på väg bort.
Inte utan att säga hej då.
Så du fick alla bitarna på plats?
Ja, med nöd och näppe.
Var snäll och låt det förbli så.
Jag är bara här för att tacka dig.
Okej, en för vägen då.
Du.
Ingen behöver veta om dina planer.
Det är min sista kväll i stan. Jag vill bara att den ska räknas.
Det där vill du inte göra.
Den där är mer trubbel än du tror.
Bra sortens trubbel, va?
Vadå?
Inget
Detta är trevligt.
Ja.
Vad tänker du på?
Jag vet inte.
Jag tänkte på något
som någon sa härom dagen.
Man kan vänja sig vid ett sätt att vara
och...
Tror du att vi är de vi är?
Eller tror du att man kan förändras?
Menar du människor som du?
Jag, du,
folk i allmänhet.
Jag vet inte om någon verkligen förändras.
Men vi kan väl utvecklas?
Det är väl det vi försöker göra?
Bara bli bättre versioner av oss själva
Så tror du att vi kan utvecklas?
Jag räknar med det.
Antingen är du med mig
eller inte alls.
Förstår du?
Mår du bra?
Det är okej.
Lång dag?
Du har ingen aning.
Min mamma brukade säga
att även ett tåg måste stanna ibland.
Du ska få kvällens sista cocktail.
Gör du en dubbel.
Nej. Jag gör det precis hur fan jag vill. Här.
- Gott. - Var är min?
Hej, Job.
Hur var det i New York?
Jag ser att du blivit spöad igen medan jag varit borta.
Det börjar bli en grej.
Alla behöver en hobby.
Vill jag ens veta varför?
Antagligen inte. Hur gick det?
Hur gick det?
Blev du inte av med dem?
Det fanns en skrynkla.
Jag skulle ha fått reda på allt
som fanns om diamanterna innan du kom in.
Varifrån de kom.
Rabbit blåste dig.
Han blåste dig stenhårt.
Du satt inne i 15 år
för stöld av lite glas.