-Brock. -Ja.
Dere bør ha en jævla god grunn til å trenge inn på min tomt.
Hvis det er din tomt, må du hete Sani Crow.
Cheyton Littlestone har drept en venn av oss, en politikvinne.
-Da har dere reist forgjeves. -Dette er din feil.
Kvinnen som Cheyton drepte, hva hadde hun gjort ham?
Ingenting.
-Hvorfor drepte han henne, da? -Han er en psykopat.
-Før sa dere "barbariske villmenn". -Ja, det stemmer også.
Han søkte hjelp hos dere, og dere tilbød ham et fristed.
Jeg forstår dere, men nå leter alle politifolk etter ham.
-Da får dere ikke være i fred. -Nettopp derfor fikk han ikke bli.
-Når dro han? -Hood.
Noen dager før dere dukket opp.
Hvor dro han?
Trolig det franske kvartalet. Det er ikke stort.
Kom.
-Han lyver. -Det spiller ingen rolle.
Samme hvem det er han forråder, havner vi på samme sted.
-Ser du ham, Brock? -Jeg ser ingenting i folkemassen.
Nå hever vi innsatsen og gjør det skikkelige hett!
-Hvordan faen kom du ned dit? -Tid for kveldens hovednummer.
I dette hjørnet, med en matchvekt på...
Hvem faen bryr seg?
Vår ubeseirede mester Slakteren!
Innbiller jeg meg det bare, eller stinker dette?
Og her kommer en overraskelse, en gammel favoritt her på Underground:
Hvem kan det være? Ja visst...
Cheyton!
Hood.
Unnskyld.
Jeg ser deg ikke. Hvor er du?
Hood, hvor er du?
Faen! Hood, hva faen driver du med?
Hood!
Politidama, var hun din kvinne?
Bra.
Ikke rør deg, Cheyton! Ellers blåser jeg skallen av deg.
-Ingen våpen her! -Han er etterlyst for mord.
Ikke her. Han står under min beskyttelse.
Ok, da skyter jeg deg også.
Det skulle jeg gjerne sett.
-Planen sprakk visst. -Cheyton, er han også snut?
Ja.
Jeg vil gjerne gi publikum den døden de fortjener å få se.
Men å drepe en politimann er nok ikke bra for min avtale med lokalpolitiet.
Du er ferdig.
Du er ferdig, Cheyton!
-Vi ses igjen. -Det kan du banne på.
Nå må dere herrer forstå noe.
Cheyton er verdsatt her på Underground.
Det er bare velviljen min som hindrer at hans hengivne fans-
-river dere i filler.
Jeg anslår at dere har omtrent 60 sekunder på dere-
-før velviljen min tar slutt.
Fra og med nå.
Kom, vi stikker! Skulle vi ikke bare overvåke Cheyton?
Jeg var redd vi skulle miste ham.
-Nå vet han at vi er her. -Tenk om han forlater New Orleans.
Han går ingen steder.
-Hva er det, Burton? -Et lite avvik på fabrikken.
-Mangler det produkter? -Gevinsten er større enn salget.
Det er et kjært problem.
-Hva vil du at jeg skal gjøre? -Undersøk saken og si fra til meg.
-Var det noe mer? -Nei, ikke noe mer.
-Burton så bekymret ut. -Alltid. Det er bare forretninger.
-Jeg trodde du hadde stukket av. -Da trodde du feil igjen.
-Har du mistet noe? -125 000 dollar.
Noen har visst glemt at det er jeg som kan telle.
Hvordan faen kunne du ta pengene?
-Det er bare et lite forskudd. -Vi beslutter om pengene felles.
-Jeg er faktisk ingen idiot. -I så fall spiller du jævlig bra.
-Det var noe som dukket opp. -Hva da?
Noe privat. Mer trenger du ikke vite.
Hallo der!
La det være, Job.
Jeg vil ikke tie om dette bare for å redde deg, forstår du det?
Gjør det du må. Det skal jeg også gjøre.
Ta vesken til leveringen. Lever direkte til Morales, ingen andre.
Ja, ma'am.
-Er det et problem? -Hvis onkelen din får vite dette...
Visse risikoer er verd å ta, synes du ikke det?
Ja, ma'am.
Ring når du er ferdig.
Du bryter avtalen med Frazier og selger til salvadoranerne.
-Ja. -Onkelen din vil mislike det.
Så ikke si noe, da.
Det kan være vår hemmelighet.
Og etterpå kommer han til å takke oss.
Jeg skal ikke fortelle det. Det får du gjøre selv.
Jeg prøver å hjelpe ham. Forstår du ikke det?
Den kvinnen gjør ham svak. Han risikerer alt.
-Det kommer ikke til å skje. -Det skjer allerede.
Greit. Gjør det du må.
Men du tvinger ham til å velge mellom oss.
Tror du virkelig at han velger deg-
-foran sin elskede niese?
-Oscar. -Sug, hva gjør du her?
-Hvordan går det med han? -Bra, etter omstendighetene.
Men for noen måneder siden var det ille.
Leger, sykepleiere og en masse nye medisiner.
Åpne.
Herregud. Det er altfor mye.
Det er ingenting mot hva jeg skylder faren din.
Han tok en sjanse, akkurat som alle andre boksere.
-Det kunne like gjerne ha vært deg. -Det var det ikke.
Bli værende en stund og del visdommen din med ungdommene.
Den vesken er all visdommen jeg har igjen.
-Vil du gi meg hjerteinfarkt? -Man kan alltid drømme.
Snakk ut.
Nei.
-Modent gjort, Job... -Hvem faen ga du pengene til?
Han heter Oscar Cruz, Jr.
-Faren hans var bokser. -Glemte du hans bar mitzva?
Faren hans var ikke klar for kampen.
Verken promotorene eller jeg brydde oss om det.
Det var tittelen som sto på spill.
Dommeren burde ha avbrutt kampen, for selv klarte jeg det ikke.
Da han gikk i gulvet,-
-var hjernen hans så forslått at han aldri mer kunne snakke.
Hvor er han nå?
På et dyrt pleiehjem vestpå.
Han sikler og har bleie på seg.
Kan du vennligst gi meg tilbake fordelerlokket?
Er det noen der?
Du har visst vært her en god stund.
De har virkelig gått løs på deg. Man må alltid være forberedt.
Ikke vær redd. Jeg skal ikke gjøre deg noe vondt.
Jeg skal bare skjære deg løs.
Ta den tiden du trenger. Jeg er straks tilbake.
Kom nå.
Jeg sparte en til deg. Kom, så går vi.
-Kan jeg hjelpe deg? -Du skal få bli et bedre menneske.
-Hva snakker du om? -Hva har han sagt?
-Du skal levere tilbake pengene. -Det var en gave til faren min.
Oscar Cruz, Sr. døde i november 2007.
Du har forfalsket telefonsamtaler og forsikringsdokumenter.
Han har fått trygda hans nesten like lenge som han har svindlet deg.
Sugar tror ikke at jeg vet noe om kampen.
Men det hadde ingenting med boksing å gjøre.
-Det er pengene jeg er ute etter! -Kom og ta dem, da.
Jeg driter i hva du har gjort.
Det som bekymrer meg er at kollegaen min ikke følger planen.
Husk bare at jeg ga deg en sjanse.
Sveve som en sommerfugl, din jævel.
Du tror at du vet hva som skjedde, men det vet du ikke.
Hvem var hun?
Hvis det ikke handler om penger eller ære, gjenstår bare én ting.
Hun het Vanessa.
Jeg elsket henne, men hun elsket ham.
Jeg hørte henne heie fram mannen.
En mann som ikke var meg. Det var utrolig smertefullt.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre, så jeg gjøv løs på Oscar.
I 25 år har jeg sendt familien alt jeg kunne avse.
Det var ikke mye, men alltid noe.
Hør på meg: La det være.
Jeg har fått nok av småbytragedier. Jeg orker det ikke.
Du.
Du kunne ha beholdt pengene uten å si noe til meg.
-Hvorfor ga du dem tilbake? -Du fikk ikke alt tilbake.
Ingen her kommer til å snakke med oss.
Nei, men de snakker med Cheyton.
-Og så finner han oss. -Det er tanken.
Hood, vi har jobbet sammen en godt stund nå.
Men jeg har innsett at jeg ikke vet noe om deg.
Jeg vet ikke hvor du kommer fra, opprinnelig.
-Her drikker folk midt på dagen... -Tenker du på noe spesielt, Brock?
Ja, det gjør jeg nok.
Du vet, da vi...
Da vi drepte Hondo, sverget jeg på å aldri gjøre det igjen.
Men her er jeg nå, kort tid senere,-
-på vei mot en ny henrettelse.
-Iblant strekker ikke loven til. -Du lurer deg selv, Hood.
Dette er ikke rettferdighet. Ikke Hondo heller.
Dette er kald, hard, egoistisk hevn. Vi er mordere.
-Demp stemmen. -De er fulle, alle sammen.
-Jeg kom ikke hit for å drepe. -Du trenger ikke drepe noen.
Hva faen gjør jeg her, da?
Hva gjør jeg her?
Hood!
Du kan ikke drepe meg. Du er bare et menneske.
-Ingen mennesker kan drepe meg. -Hood!
Gi meg den!
Jeg undervurderte deg.
Du er ikke politi.
Nei.
Ditt folk lever på løgner.
Dere kommer aldri til å forstå hvor rent et edelt formål kan være.
Et åndelig kall.
Du er ingenting.
Jeg er en kriger.
Jeg holdt halsen hennes i hendene.
Den var så skjør.
Jeg kjente pulsen hennes mot fingertuppene mine.
Livet som strømmet gjennom henne.
Vi stikker før lokalpolitiet kommer.
Kom igjen, Hood.
-Jeg kan ikke dra tilbake. -Hva?
Jeg er ferdig.
-Jeg har ingenting igjen. -Skal du bare stikke nå?
Jeg har prøvd å forstå meg på deg, men nå er det nok.
Jeg bryr meg ikke lenger om hvem du er eller hvor du kommer fra.
Jeg bryr meg bare om byen min.
Kai Proctor har hatt oss i sin vold altfor lenge.
Du er den første den jævelen ikke har kunnet eie.
Sammen kan du og jeg beseire ham en gang for alle.
-Nei. -I helvete...
Hva tror du at hun hadde ønsket?
Jeg drar ikke tilbake til Banshee uten deg.
Du må avslutte det du har startet.
Selv om jeg må tvinge deg tilbake dit.
Jeg drar ikke uten deg.
Er du ferdig?
Jeg tror det.
Kom da.
I Herrens og kirkens navn inviterer vi deg til vår forsamling.
Jeg er den som utsletter dine lovbrudd for min skyld,-
-og dine synder minnes jeg ikke.
Reis deg opp og bli et trofast medlem av menigheten.
Ungdommen gir lærdommer. Alderdommen gir forståelse.
Denne var din mors.
Takk, far.
Takk.
-Var det ikke slutt med soldaten? -Jo.
Vet han det?
-Hei. -Hei, Carrie.
-Herregud, hva har skjedd? -Jeg ble ranet.
-Doug, er du ok? -Snart, så.
-Har du ringt politiet? -Nei, jeg ordner det selv.
Du kan kanskje hjelpe til? Faren din var jo kriminelt bevandret.
Du kan kanskje opplyse meg om hvordan kriminelle tenker.
Forholdet vårt var komplisert. Jeg er nok ikke til stor hjelp.
-Ok. Kan jeg få litt mer vann? -Ja visst.
De kom inn gjennom servicetunnelen og brøt seg inn med en vinsj.
De tok over overvåkingskameraer og bevegelsessensorer.
De knekket låsen med en klone og en avansert talegenerator.
Noen fikk tak i stemmen din og fingeravtrykkene dine.
En elitehacker tok seg inn i hvelvet, og så trengte de en skapsprenger.
Før vi visste ordet av det var pengene våre deres.
Vi har tre ukjente.
-Fire, med sjåføren. -Begynn med hackeren.
Han overvant krypteringer og unngikk feller.
Han tok seg inn i stormaskinen og stengte systemet.
-Er han like god som deg? -Han er bedre.
-Fortell om skapsprengeren. -Låsen ble boret opp på midten.
Tilnærmingen var enkel og elegant. Det sto en proff bak det.
-Vil du ikke ha noe mer? -Ikke i dag.
Jeg vet ingenting om den du sloss med.
Han kunne sine saker. Livsfarlig, men litt rusten.
Han lot fienden leve, så han har blitt bløt.
Han kan ha samvittighetskvaler.
Hvorfor lot han dem sprenge tunnelen før han var ute?
Han er lojal og målrettet.
Nummer tre blir en utfordring. Basen skal tømmes innen en time.
Meld fra til hovedkvarteret at Camp Genoa er nedlagt.
Vi skal ta tilbake det de stjal. Så skal de få unngjelde.