Det er Brock. Det er en gammel jakthytte her. Jeg sjekker den.
- Greit. Trenger du forsterkninger? - Nei. Den ser forlatt ut.
Herregud...
Hood.
Released on www.DanishBits.org
Hvordan fant du meg?
Det gjorde jeg ikke. Jeg lette ikke etter deg.
Jeg trodde at du var borte.
Kan du være snill og sikte et annet sted med den der?
Helvetes jævel...
Jeg har ikke sett deg på to år.
Og i hele den tida har du bodd i denne hytta som en fjellmann?
- Er det noen flere her? - Nei.
- Da vil jeg at du skal bli med meg. - Nei.
Jeg ber deg ikke.
- Sheriff Lotus. - Det stemmer.
- Hvordan føles det? - Som en hemorroide.
- Kan du si hva det gjelder? - Jeg forteller det på stasjonen.
- Du mener Cadi? - Nei, det gjør jeg ikke.
VELKOMMEN BANSHEE
Hva synes du? Skuddsikkert glass.
En og en halvtommers polykarbonat. Jeg tenkte at du ville like det.
Jeg vil ha fingeravtrykksvarene så fort de er klare, Scott.
Oppdater meg om pressekonferansen.
Bunker. Husker du mr Hood? Sheriffassistent Nina Cruz.
Billy Raven har sluttet. Han er ny sjef for Kinaho-politiet.
- Noen beskjeder, Helen? - På skrivebordet.
- Og FBI? - Ikke ennå.
- Fint kontor. - Ja, det er det.
Vil du ha noe å drikke? Vann, kaffe? Jeg har en espressomaskin.
Slå deg ned.
Du skal vite at da jeg dro opp dit i dag, -
- så var du den siste jeg forventet meg å finne.
- Var du i hytta for to kvelder siden? - Ja.
- Var noen sammen med deg? - Nei. Hvem har dødd?
Hvem er det?
- Rebecca. - Liket hennes ble funnet nær elva.
Hun ble ikke drept der, men liket ble dumpet der.
Gud bedre...
Det er det tredje drapet av dette slaget i år.
- Har du ringt FBI? - Ja.
Etter det andre drapet. De sendte en liten dritt som noterte litt-
- og så løp tilbake til Quantico i sine dyre loafers.
Jeg skulle ringe hvis det dukket opp et lik til. Nå bryr de seg kanskje.
Hva angår dette meg?
- Når så du Rebecca sist? - Jeg har ikke sett noen på 18 md.
Dette er det pussige...
De siste koordinatene i hennes GPS førte meg til hytta di i dag.
- Men du så henne ikke? - Nei.
Hvorfor lette hun etter deg, tror du?
- Hvordan visste hun at du var der? - Det er hennes onkels land.
- Hæ? - Det er hennes onkels land.
- Bor du på Proctors land? - Han vet ingenting.
- Hva har skjedd med deg, Hood? - Jeg trakk meg tilbake.
Vi fant blod som ikke var Rebeccas.
Jeg ber deg avlevere en blodprøve, slik at vi kan utelukke deg.
- Tror du at jeg er en seriemorder? - Har du sett deg selv?
- Du ser ut som Una-bomberen. - Du kan få mitt blod.
Jo, Hood...
Hvis du har noe mer å si, så er tiden inne nå.
- Hold øynene på Proctor. - Det er litt mer komplisert nå.
Han er... Ja?
- Pressekonferansen begynner nå. - Fanken også.
- Sheriff Hood. - Han er ikke sheriff.
Assistent Cruz får ta en blodprøve, så kjører hun deg tilbake.
Pass på deg selv.
Og du er...?
- Er det noe galt? - Unnskyld, det er bare...
Du minnet meg om en person.
Visesheriffen som ble drept? Indianeren som knekte nakken hennes?
Jeg liker deg mer når du er stille.
Sir.
Tiden er inne.
Herr ordfører, dette er det tredje kvinnedrapet på et år.
- Er det siste offeret deres niese? - Hvorfor slippes ikke rapporten?
Foreløpig vet vi følgende:
I går fant man Rebecca Bowmans lik nær munningen av Dellwood-elva.
Hun ble drept. Politiet kan ikke fastslå noe, -
- men det er likheter mellom denne saken-
- og drapet på to andre unge kvinner det siste året.
Banshee politikorps har kontaktet FBI, som har sendt agenter hit.
For å besvare spørsmålet ditt: Ja, Rebecca var niesa mi.
Dere kan stole på at verken jeg eller sheriff Lotus og hans team gir opp-
- til vi har funnet denne syke, forstyrrete jævelen.
TOLV MÅNEDER TIDLIGERE
- Så det er dette? - Ja, det er det.
Jeg skal bli ordfører, og du får en mer sentral rolle i virksomheten, -
- så jeg tenkte at vi trengte noe sikrere.
- Liker du det? - Jeg elsker det.
- Kom dere ut! - Hva har skjedd?
Statsadvokaten avfeide anklagene. Dere er fri.
- Du kødder med oss. - Dere har ti sekunder på dere.
Jeg visste at pågripelsen var noe kødd.
- Hva var det denne gangen? - Fysiske bevis.
- De kvalte jo nesten oldingen. - Statsadvokaten er en helsikes type.
Han er en nikkedokke. Proctor har ham i lomma si.
Den samtalen tar vi senere. Veggene har ører.
Takk, assistent. Ha en hyggelig kveld.
Det er alltid en del av meg som tenker på ham.
Hvordan han så ut da han døde. Hvordan han tittet på meg.
Enkelte dager plages jeg så mye av det synet at jeg knapt kan puste.
Sjekk dette...
Men så er det dager da jeg lykkes i å tenke på noe annet.
Har du gått deg vill, vennen?
Når jeg kan skru av alt støyet.
- Kanskje vi kan hjelpe deg. - Jeg håper det.
Da gjør jeg bare det jeg må. Det er de gode dagene.
- Så dere tøffinger liker å slå folk? - Det var ikke vi. De slapp oss ut.
Idet jeg våkner, tror jeg alltid at jeg fortsatt er der...
I vårt gamle hus.
Når jeg ruller rundt, tenker jeg at Gordon ligger ved siden av meg.
Og så hører jeg barna våkne til i værelsene sine.
- Hvordan bearbeider du det? - Jeg trener.
Jeg spiser noe. Jeg begynner å jobbe på huset.
- Hvordan går det med huset? - Jeg blir rolig av å jobbe fysisk.
- Hva mer blir du rolig av? - Ikke stort.
Er våre møter til noen hjelp?
Jeg er her fordi retten har bestemt det.
- Ikke ta det ille opp. - Det gjør jeg ikke.
Hvis jeg bedømmer deg som en egnet forelder - kommer du tilbake?
- Gjør du det hvis jeg sier ja? - Det fungerer ikke helt sånn.
De hadde ingen rett til å ta barna mine.
- Du brøt betingelsene. - Jeg ble bortført. Vi er renvasket.
Forbindelser med kriminelle elementer holder for at myndighetene...
Jeg vet det.
Hvor mange ganger skal du ødelegge livet vårt?
Fra og med nå er du bare svinet som gjorde mamma gravid.
Vær så snill...
- Hva gjør du her? - Jeg hørte at sheriffen var på fylla.
Herpeserte rommet, lekte med våpen.
- Hva angår det deg? - Det er min onkels motell.
Stikk herfra, for helvete! Stikk!
- Vær så snill, gå. - Du kan ikke bli her.
- Jeg kan kjøre deg tilbake. - Jeg kan ikke bo der lenger.
Det er spøkelser der.
Selv før du slo det i stykker var ikke dette noe sted å bo på.
Kom. Vi kjører en tur.
Det er en gammel jakthytte.
Den har ikke vært brukt på årevis, men vannet er fortsatt tilkoplet.
- Hvem sin er den? - Hvem sin tror du?
- Ville din onkel tillatt dette? - Han får ikke vite noe.
Hva synes du om den?
- Jo... - Jeg tenkte meg det.
Ingen spøkelser.
- Gjør dette vondt? - Ikke nå lenger.
Jeg hater at de gjorde det mot deg.
Jeg hadde likevel tenkt å fjerne tatoveringen.
- Tenk om det alltid var som dette. - En vakker dag, kanskje.
- Har du det bra? - Nei.
Vent der. Han kommer straks.
Din jævel...
Vi har en avtale med Redbones.
Dere holder forretningene i reservatet, og vi holder oss borte.
Dere har brutt den overenskomsten.
Ja.
Jeg kom for faen akkurat til jobben. Hvem er det?
Helvete...
Nei. Greit. Ikke foreta dere noe. Jeg drar tilbake til byen.
Spør ham selv. Det går fantastisk her.
Denne gangen får du spandere. Flott. Hils Carol fra meg.
Hei, Calvin! Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg føler meg ikke så bra. Jeg må dra hjem.
- Du ser frisk ut. - Jeg har magesjau. Det går ikke.
Du holder vel på med kvartalsrapportene?
Er de ferdige? Jeg kunne nesten trengt dem i dag.
Jeg kan ta dem med hjem og ha dem klare i morgen tidlig.
Vi var seine forrige kvartal også.
- Det tror jeg ikke. - Det tror jeg, Calvin.
Din satans guling!
Du skal få dem i morgen tidlig.
- Hva faen gjør han her? - Vi fant ham i skrustikken.
Han pushet på vårt territorium.
Territoriet som du og dine menn har ansvar for å beskytte.
Jeg tok ham med hit som en velmenende gest.
Så mine skattepenger holder ikke for deg og stammen?
- Skal dere overta mine forretninger? - Dra til helvete!
Det tviler jeg på.
Vi betaler deres hus, deres helvetes reservat...
skoler, helsestell, til tross for at dere blir rike på kasinoene deres.
Dette landet har mistet ryggraden.
Politikerne gir det til kjøterne, mens renblodige amerikanere sulter.
Dette er ingen nasjon lenger. Det er et jævla suppekjøkken!
Vet du hva? Vi er tomme for suppe!
Takk for etterretningen. Hils Proctor at det er under kontroll.
- Ikke si hans navn overfor fremmede. - Han der?
Jeg tror ikke at han hører så nøye etter.
Du vil ikke at jeg skal komme tilbake.
Hallo, Sugar.
Du forsvinner i et og et halvt år, -
- og så dukker du opp og ser ut som en fra Bibelen, -
og alt du kan si er: "Hallo, Sugar."
- Hvordan har du hatt det? - Småprat? Mener du alvor?
Noen drepte Rebecca Bowman.
Det vet jeg. Alle her vet det.
Hvordan kan du vite det?
Det virker som om jeg er mistenkt.
- Gjorde du det? - Nei.
Det er et berettiget spørsmål. Se bare på deg selv.
- Hvor i huleste har du vært? - Jeg forsvant. Klarnet hodet.
Man klarner hodet på noen dager. Kanskje en uke.
I ditt tilfelle tar det kanskje en måned.
- Men du stakk av og glemte venner... - Jeg glemte ikke bort Job.
Hvordan tenkte du å hjelpe ham ved å gjemme deg?
- Er du her pga. pengene dine? - Nei.
Men jeg trenger en bil.
Det er det eneste jeg har kjøpt.
Den kan være nyttig hvis jeg trenger å stikke av gårde kjapt.
- Hva skjer nå? - Det vet jeg ikke.
- Men noe i alle fall, eller hva? - Ja, noe.
Husk, Hood: Du er ikke sheriff lenger.
Det har jeg aldri vært.
Du vet hva jeg mener!
- Hvordan så den andre fyren ut? - Haha, forbannet morsomt.
Jeg spøkte faktisk ikke.
Hvordan så han ut?
Han så ut som et jævla krek som banket dritten ut av mine hender.
Han banket deg lenge, men du så ham ikke engang?
- Det var mørkt. - Slapp av. Jeg har god tid.
Du er tilbake.
Jeg beklager Rebeccas død.
- Hvordan angår dette deg? - Slett ikke.
Likevel er du her. Er det noe jeg bør vite?
- Din onkel er ingen god mann. - La meg bo hos deg, da.
Jeg hadde tenkt å spørre deg om det samme.
Skulle jeg ha noe med hennes død å gjøre?
Kanskje du ikke drepte henne, men du ble hennes død.
Så fort du tok deg av henne, var det bare et tidsspørsmål.
Ja. Kanskje du har rett.
Jeg skal finne den jævelen.
Men som ordfører er min evne til å oppklare ting noe begrenset.
- Hvordan ble du det? - Jeg hadde ingen motstandere.
- Hvor ville du begynt? - Ved eikeskogen. Boedickers.
- De ble brent ned, hørte jeg. - Ja, men Aaron Boedicker lever ennå.
- Dere så vel den gule teipen? - Sheriff.
Det er greit. Vi er ferdige her.
- Følger du etter meg, Brock? - Nei. Det er sånt assistenter gjør.
Er Hood mistenkt?
I så fall hadde du vært den første som hadde fått vite det.
Mr Hood er interessant i saken. Det har dere felles.
- Vær forsiktig, sheriff. - Det er jeg alltid, herr ordfører.
Dette er akkurat som før, eller hva? Men nå er det ingen som blør. Ennå.
Hallo, Kurt.
Kom igjen. Hvor lenge skal du holde på sånn?
Jeg reddet livet ditt. Hva tror du at Watts ville gjort?
Han hadde henrettet deg! Jeg handlet før han kunne gi ordre om det.
Jeg lå på brannskadeavdelingen i to måneder!
Jeg beklager det, men du satte meg i en umulig situasjon.
Jeg var nødt til å bevise min lojalitet. Det vet du.
Kom hjem på middag. Maggie vil så gjerne treffe deg.
Vi kan løse dette. "Brødre går foran brorskapet," sa du alltid.
- Du er ikke broren min. - Hæ? Hva i helvete sa du nettopp?
Jeg er det eneste som står mellom dem og deg, din dritt.
Husk det, for helvete!
- Hei, Carrie. - Hei, Brock.
- Du begynner å få skikk på stedet. - Takk.
Det ser bra ut.
- Hvordan går det med barna? - Gordons foreldre er krevende.
Har du noe på hjertet, Brock?
Jo, Carrie... Jeg vet ikke om du har hørt det, men Hood er tilbake.
Du har visst ikke hørt det. Han har bodd oppe ved eikeskogen i en hytte.
Han ser sliten ut.
Jeg tenkte bare at du ville vite det. Ja...
- Ring hvis du trenger noe. - Greit.
- Ha en fin dag. - Takk.
Lewis, er alt i orden? Lewis?
Ikke rør deg, for helvete.
- Var det noe som var morsomt? - Bare vent.
Slipp den!
- Du. - Ja. Lenge siden sist, eller hva?
- Slå deg ned. - Du fant meg til slutt.
- Hvem er du? - Jeg heter Dalton.
- Er du militær? - Jeg har vært.
Nå rekrutterer jeg menn som deg og trener dem til en elitestyrke.
- Hva slags styrke? Hvilken gren? - Nettopp.
- Er dette hevn? - Hevn?
Ikke direkte.
- Hvor er Job? - Hvordan skal jeg kunne vite det?
Albuer, ankler, knær. Jeg kan holde deg i live i flere dager.
Jeg vet det. Derfor ville jeg snakket hvis jeg hadde visst noe.
Jeg tok ham ikke. Han som gjorde det, visste at jeg ville ha ham.
Jeg betalte ham, og han overleverte Job.
Jeg leverte ham. Gjorde meg gjeldfri hos makthaverne.
- Og hvem er de? - Du vet hvordan dette funker.
Ansikter uten navn, navn uten ansikter.
Bare gjør det. Skyt meg i det andre kneet.
Det forandrer ikke det jeg sier.
- Jeg vet ikke hvor de førte ham. - Men du kan finne ham.
Hemmelige fengsler og anstalter. Du har tilgang til slike filer.
Ikke nå lenger. Etter høring ble stengt ute av de kretsene.
- Vås. Du er de jævla kretsene. - Jeg var det.
Det var 20 år siden. Ting forandrer seg.
Hvorfor har vi denne samtalen? Du vet at Job allerede er død.
- Nei, han har opplysninger. - Hans opplysninger var 20 år gamle.
Han var et jævla trofébytte.
- Han var et hode på noens vegg. - Hvem sin vegg?
Det spiller ingen rolle. Han er død.
Du vet det, og jeg vet det.
Vi må vekk herfra. Vi må vekk herfra nå!
Jeg er visst fortsatt med i visse kretser.
Opp med farta!
- Oppsøkte han deg? - Ja.
Han er ikke samme mann som stakk den natta. Ikke nå lenger.
Sa han hvor han har vært? Sa han noe?
Trodde du at han hadde en ledetråd til Job?
Dagen han stakk, var den dagen du burde ha sluttet å søke svar hos ham.
Tror du at Job fortsatt lever?
Jeg vet ikke. Iblant håper jeg at han ikke gjør det.
Hvorfor det?
Hvis han gjør det, gjør det oss til enda større rasshøl enn vi er.
- Så dere fikk ikke vite noe? - Ingenting.
Enten visste han ikke, eller så sa han ingenting.
- Han visste ikke. - Nå får vi aldri vite det.
- Var du nødt til å drepe ham? - Han visste ikke. Greit?
- Hva blir vårt neste trekk? - Vi har ikke noe.
- Det er over. - Nei.
- Vi kan ikke bare gi opp. - Vi har ikke noe valg.
Hva da? Skal du bare gi deg?
- Vi har ingenting. - Da får vi sørge for å finne noe.
- Jeg kan ikke bare la ham dø. - Tror du at jeg ønsker det?!
Tror du ikke at jeg ville gjort hva som helst?
Dalton hadde rett. Han hadde rett.
Job var død i det øyeblikket han overleverte ham.
- Hvor skal du? - Han er død.
Er det noen hjemme?
Hallo?
- Pappa! - Hvordan går det, kompis?
- Hvor er moren din? Jeg er hjemme! - Jeg kommer.
Du er blitt større. Veier du 500 kilo?
Er du tre meter lang? Kanskje i morgen.
- Hei. - Hei. Du er hjemme tidlig.
Vi ble ferdig med kvartalsrapportene, så skjevøyingen ga alle fri.
- Det lukter veldig godt. - Det er bare grytestek og litt suppe.
- Skal vi spille litt basket? - Ja.
Kanskje vi kan spille, så sier mamma fra når maten er ferdig?
Du får ikke vinne som sist. Vær grei mot pappaen din.
Jeg er ganske sikker på at jeg kommer til å vinne.
- Hvor ville du begynt? - Ved eikeskogen. Boedickers.
- De ble brent ned, hørte jeg. - Aaron Boedicker lever ennå.
Hallo, Boedicker. Husker du meg?
- Hvor var du for fire kvelder siden? - Dra til helvete.
Jeg akter ikke å spørre igjen!
Jeg vet ikke hva faen du vil, men jeg sier ikke en dritt!
Du tok hånda mi!
Rebecca Bowman ble drept for fire dager siden.
Det fortjente den jævla merra.
Når du sier det sånt, begynner jeg å tro at du var innblandet.
Torturer meg hvis du vil, faens sadist. Jeg sier bare to ting:
Jeg drepte henne ikke, og jeg blåser fullstendig i at hun er død.
Du vet noe.
- Jeg vet mye. - Som å tørke ræva uten hender?
Jeg har en nevø. Eljay.
Han tror at han er en rockestjerne. Han knullet henne en stund.
Hvor finner jeg ham?
Jeg vet ikke hvor han bor, men han pleier å spille på bula Snake Eyes.
Hvis jeg får vite at du har løyet, tar jeg den andre hånda.
- Du er ikke velkommen her. - Da er det best at jeg går.
- Du skal ingen steder. - Skal vi vedde?
- Du kommer til å bli full av hull. - Ikke før jeg har lagd et hull i deg.
Nå avbryter vi dette! Snarest.
De fleste purker passer seg for å komme til fjellene.
De fleste rasshøl passer seg for å si meg imot.
Jeg får det for meg at det finnes en del hvilende arrestordrer her.
- Så du følger virkelig etter meg. - Jeg kom i tide til å redde deg.
- Hva gjør du her, Hood? - Jeg besøker en gammel venn.
Jeg antar at du har en teori.
Som at Rebecca ble drept av en fiende av hennes onkel.
Jeg har ingen teorier. Du er sheriff, nå. Det er din smørje.
Ja, og du er fortsatt interessant i sammenhengen.
Så du skal følge etter meg i hele dag?
- Jeg har bedre ting fore. - Bra.
Vær så god, forresten!
FIRE DAGER TIDLIGERE
---===DBRETAiL===---