Älskade Elsa, jag känner dig för bra. Du berättar inte allt för mig.
Kommer bombanfallen närmare?
Vi måste få dig och Uli längre in i landet.
Ja, låt mig få prata med honom.
Va?
Och jag dig.
Uli? Uli! Jag visste inte att du hade befordrats till fältmarskalk.
Max får under inga omständigheter reta en fältmarskalk.
Uli? Tar du väl hand om din mamma? Du är herre i huset nu.
Gråt inte, Uli. Allt är bra.
Alla blir rädda, Uli.
Hör på mig. Gör örnen. Jag gör den också.
Från högt uppe i himlen, över klippor och berg-
- ser han oss alla och skyddar oss.
Jag älskar dig också.
Färdiga!
Lägg an!
Eld!
Schmidt.
Fem minuter kvar. Gör er klara.
Sprid ut er! Här kommer de!
Se upp!
Han måste vara i närheten.
- Vad är det, Max? - Upp!
- Skjut inte, skjut inte! - Kom hit!
Skjut inte.
Vad har vi här då? Vad är det?
Var är ditt förband?! Ut med språket! Ner på knä!
Är du ensam?
Är du ensam?!
Granat!
Jag har aldrig blivit så glad över att se er.
- Det är bara jag. Jag är ensam. - Var är resten av ditt kompani?
Vet inte. Var är resten av ditt?
- Jag heter Curtis. - Jag heter Rossi.
- Tack ska du ha. - Ingen orsak.
- Vad letar du efter? - En souvenir till min kompis Gates.
En SS-dödskallering, en Luger. Nåt sånt bra.
Jag vet inte var vi skulle ha landat.
- Har du kompass? - Ja.
Jag får låna den.
- Var är din? - Jag tappade den i hoppet.
Marken kom fortare än jag trodde. I mörkret blev det en hård landning.
Den bergskedjan placerar oss här. 13 mile från där vi skulle ha landat.
- Hur missade vi så mycket? - Skyll på stigfinnarna.
När jag hoppade var vi över havet. Det blev en sjuhelsikes resa.
Hoppas våra killar väntar på oss i Les Arcs.
Det är 2 mile förbi målpunkten. Här. Bäst att vi ger oss iväg.
- Är du klar? - Ja. Jag ska bara ta mitt gevär.
Rossi. Okej.
Vi kollar det. Jag går först.
Nej, jag går. Du täcker mig.
Okej, varsågod då.
Stå stilla!
- Demokrati. - Lafayette.
- Curtis? - Schassen?
- Bara ni två? - Ja, vi hittade ingen annan.
- Det här är korpral Rossi. - Sergeant Jones, Bravo-kompaniet.
- Vad nynnar du på? - Det är en gammal psalm.
Det är inte så upplyftande. Kan du nåt annat?
Inte just nu. Vad har hänt med dig?
Min kompis gjorde det. Det kändes som en bra idé då.
Hade du hoppat från en bro om dina kompisar gjorde det?
Mina kompisar hoppar från plan. Nästan samma sak.
- Varför tog du värvning? - Det är en krigargrej.
Ge sig ut i strid. Jag kan förklara, men ni två hade nog inte förstått.
- Jag förstår. - Vad är planen, schassen?
Vi kan inte sitta här och vänta. Tyskarna skickar ut patruller.
Vem vet hur länge det dröjer innan bataljonen hittar oss.
Bataljonen skulle samlas i Les Arcs. Vi kan hitta dit före kvällen.
- Hur långt är det dit? - Få se... 19 kilometer.
- Nej, jag måste höra det i mile. - De lärde oss konvertera på kursen.
Ja, men jag lärde mig inte.
Det är ungefär 11 mile.
Jag blev fallskärmssoldat för att flyga och inte gå ut i strid.
- Vi ser nog många tyskar på vägen. - Ja, det kan du räkna med.
Vi får improvisera. Vad var det överste Graves sa?
"Några man kan ställa till med stort rabalder om de är på rätt ställe."
Vi gör det vi är utbildade för. Vi klarar oss tillbaka.
Vi är här för att hoppa från plan och landa bakom fiendens linjer i mörker.
Allt för 50 dollar extra i månaden.
Jag är fallskärmssoldat och hoppar med fallskärm från alla slags plan.
Jag var frivillig till det här, väl medveten om alla faror.
Jag tjänar den mäktiga luftburna styrkan berömd för sina bragder.
Jag lovar att bevara dess ära och rykte i allt jag är och gör.
Jag läser det högt varje dag.
Varför förvånar det mig inte, Curtis? Känner du dig oövervinnlig då?
Som unga gick jag och mina vänner till berg-och-dalbanan i Long Beach.
- Cyclone Racer. - Du känner till den.
Ja, den är berömd. Första backen lär vara så brant att folk dör.
Exakt. Vi köpte biljetter och rusade till sätet längst fram.
När den åkte upp i den branta backen låste vi upp säkerhetsbygeln-
- och satte oss längst fram och dinglade med benen.
Plötsligt - vroom! - 160 km i timmen. Benen skakar och jag tänker:
"Jag kommer att dö! Jag trillar av och krossas."
Kunde du inte gjort nåt ofarligare? Som att skaffa mohikanfrilla.
Det blir bättre. Efter första dalen tog vi oss till sätet längst bak.
När åkturen är över sitter vi ända längst bak.
Jag vet inte varför jag gjorde det. Kanske spänningen med att lura döden.
Drog du den historien för att komma in i 517:e?
Jag behövde inte. De såg direkt att jag var ett äkta praktexemplar.
Vi fortsätter.
- Hörde ni om de ariska nazistbarnen? - Nej. Kan inte du berätta, Curtis?
Hitler vill ju ha en ren nazistras.
Så han hittar äkta arier och tar deras barn.
När de föds kommer Tredje Riket och tar dem.
Nazisterna tar barnen från deras mammor när de föds?
Just det. Hitler samlar unga arier för att göra små nazistbebisar.
Han föder upp dem som hästar.
De testar dem och sätter dem i ett rum tillsammans.
- De har aldrig träffats förut. - Inget "Kul att träffas, fin parfym"?
Nej, inget sånt. "Fyll i danskortet och gå in där."
Jag måste erkänna att jag inte visste det. Vänta.
- De har ett namn för såna ställen. - Jo, men där tillverkas inga barn.
Barn som blir stora, tar på uniform, erövrar världen, dödar våra killar.
De får sitt till slut. I detta liv eller i nästa.
- Tror du verkligen det? - Jag vet det.
Vänta. Jag vill kolla kartan.
- Kolla på dig. - Vad tycker du? Är det jag?
Det är kort, men stiligt. Du är min egen stiliga soldat.
De är jättefina.
- Är det här till mig? - Jag vet inte. Vi får väl se.
Snygging, du måste öppna dörren.
Varsågod. Har jag inget hyfs i kroppen?
Okej. Vi kan fortsätta.
Du, Rossi.
- Vad har du i skallen när vi hoppar? - Vad menar du?
Vad man tänker på när man hoppar ut från planet.
Vissa räknar sekunderna till marken.
Andra tänker på hur de ska dö. Jag undrar bara vad du tänker på.
Jag tänker inte riktigt på nånting. Vad tänker du på?
Jag tänker på min tjej Charlotte. Hon verkar lugna ner mig.
- Vad gör du? - Jag har en sten i kängan. Kasta.
Klart!
Jag tror att du fick honom.
Jag har en stenjävel i kängan.
Rossi, jag ska förorda dig för medalj för det där.
Gå och hitta din Luger, Gates.
Vad har ni stygga, stygga tyskar haft för fuffens för er?
Vad har vi här?
Du, Rossi, gissa en gång vems nuna jag tittar på nu.
Vi gör dig vacker, kära du. Jajamän.
Har vi gått fem sex kilometer?
- Vad tror du, Curtis? - Det är ungefär vad jag tror.
- Hur många mile är det? - Gånga med 0,62.
Jag har aldrig varit bra på matte. Jag relegerades för ofta.
- Varför? - Mest för att jag slogs.
- Jag har sett dig boxas. - Har du? Var?
Camp McCall. Du hade rekordet för flest knockoutsegrar.
- Jag har det fortfarande. - Är det du? Jösses amalia!
- Jag trodde att du var större. - Vad har schassen där?
- Min pappa gav det till mig. - Läste du inte till präst?
Jag gjorde det. Mamma är katolik och pappa är baptist.
- Jag var mycket i kyrkan som barn. - Varför är du inte fältpräst då?
En sån där helig soldat.
Jag kan vara helig här ute bland hedningarna.
Vill ni två konvertera?
Säg till när ni är redo. Ta er utrustning. Nu går vi.
- Din mamma väntar i bilen. - Förlåt, jag glömde bort tiden.
Hon kan vänta. Forden har väldigt bekväma säten.
Pappa, jag tror att jag vet vad jag måste göra. Jag känner det.
Men jag... Det är svårt att göra.
Om du känner kallet att tjäna så måste du följa ditt kall.
Du gör stor nytta som fältpräst.
Jag känner bara att det inte räcker.
Vad menar du?
Jag tog värvning för att bli fallskärmssoldat.
Absolut inte. Nej!
- Stabskompaniet, 2. bataljonen? - De gick däråt.
Se upp nu.
Gå och se efter.
Jag tar honom!
Han tog min Luger.
Ta en bild på mig. Kom igen, sno på!
- Jag ska skicka bilden till mamma. - Du ser ut som en stortviltjägare.
Vad håller ni på med? Stoppa ner kameran. Nu går vi.
- Vad är det? - Nån iakttar oss.
Uppe på vallen, till höger.
Är du säker?
Ja, jag är säker.
Skjut inte!
- Är du ensam? - Ja.
Kom hit - långsamt.
- Jag är sergeant Jones. - Emilie Moreau.
- Talar du franska? - Mamma är franskkanadick.
- Talar du engelska? - Lite.
- Kan du ta oss till Les Arcs? - Ja. Jag tillhör motståndsrörelsen.
Tyskarna håller några av mina vänner fångna. Befria dem först.
- Tyskar? Hur många? - Fem, kanske sex.
Vad säger hon?
Hon heter Emilie och hjälper oss om vi hjälper henne först.
- Med vad? - Befria hennes motståndsvänner.
Tyskarna håller dem i närheten.
Nej, nej, du tar oss till Les Arcs. Sen kommer vi och hjälper dig.
- Vi har många soldater där. - Då är det för sent. De dödar dem.
- Snälla, jag ber er. - Om vi väntar blir det för sent.
Då lämnar vi henne. Vi hittar till Les Arcs själva.
Snälla, jag behöver er hjälp. Jag ber er.
Hur vet vi att det inte är en fälla? Hon kan samarbeta med nazisterna.
Jag tror inte det.
- Okej. Ta med oss dit. - Tack. Följ mig.
Vad sa du?
Några män kan ställa till med stort rabalder om de är på rätt ställe.
Klart du gjorde. Du är ju S: t Jones, vilt främmande människors beskyddare.
Gå!
Vänta.
Sergeant.
- Får jag? - Visst.
- Det är en fallskärm där nere. - Amerikansk?
Ja, det ser så ut. Vi måste få veta det säkert.
Skydd!
Det är en av våra.
- Såg han oss? - Ja, han vickar på vingarna.
Vad fan?
Över fältet nu! Spring, spring!
Är han borta?
Ja, jag tror att han är borta.
Curtis, hjälp mig täcka över honom.
Nämen, oj. Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag såg den i skyltfönstret i mr Stevens pantbank.
Tack.
Du vill väl inte slösa bort vår sista dag ihop på kyssar?
Skicka mig en bild varje vecka. Då ser jag det du ser.
Vad skulle jag göra utan dig?
Det är lätt. Först blundar du.
Blunda.
Tänk att jag kramar dig hårt.
Och sen andas du.
- Tänk om jag inte kommer hem. - Då kommer jag och hämtar dig.
- Vad är planen nu då? - Inget har ändrats.
Hon för oss på avvägar och vi vet inget om henne.
- Du vet inget om henne. - Berätta då.
Hennes pappa var läkare och stred i första världskriget.
Tyskarna invaderade, hon gick med i maquisen.
När Gestapo fick veta det, torterade och avrättade de hennes far och bror.
Hon har mer på spel här än du.
Vad heter du på riktigt?
Jag vet att du förstår mig bättre än du ger sken av.
Varför måste du veta det?
- För att jag vill lita på dig. - Lita på mig då.
Vi måste göra det fort. Annars dör fångarna.
Rossi, jag går mot de två. Du går runt i öster och fixar baksidan.
- Möt mig på framsidan sen. - Curtis!
Du och Emilie stannar här och understödjer mig.
Stanna här med Curtis och övervaka tyskarna.
Jag är fallskärmssoldat och hoppar fallskärm från alla plan.
Jag var frivillig till det här, väl medveten om alla faror.
Förlåt.
Jag lovar att bevara dess ära och rykte i allt jag är och gör.
Jag tjänar en mäktig luftburen styrka...
Förlåt. Jag är klar nu.
- Upp med händerna! - Skjut inte, skjut inte!
Klart.
Ingen fara. Soldaterna ska hjälpa er.
- Bra understödjande eld. - Hon är en duktig skytt.
- Var är Gustave? - De tog med honom på förhör.
Vi hörde honom skrika hela natten.
Rossi, det finns en fånge till. Kolla det andra huset.
Det här är Philippe och Jacques.
- Tack så mycket. - Hette du Jacques?
Rossi! Rossi!
Öppna dörren! Den är låst!
Släpp in mig! Lås upp, öppna dörren!
Rossi!
Rossi, sluta. Lugna ner dig.
Lugn nu. Han är död.
Han är död.
Kom nu. Vi tvättar av dig.
Du har speciella gåvor och ett kall att bli präst.
Gud vill inte att du dör i ett värn.
Han vill inte att nån dör i ett värn.
Ditt kall är unikt. Du måste hitta ett annat sätt att tjänstgöra på.
- Ett säkrare sätt? - Ja, du har inte tänkt igenom det.
Jag har tänkt igenom det. Det är det enda jag har gjort.
Det är bra att ge tröst och vägledning.
Det kan jag och det ska jag.
Men jag måste vara där som jag gör mest nytta.
Ja.
Nåväl, jag har lärt dig att själv göra dina val.
Det här förändrar allt. Jag väntar i bilen med din mamma.
- Tack. - Vi måste ta dem till Les Arcs.
Det är det minsta vi kan göra.
- Vi är här, va? - Nej, vi är här.
På den vanliga vägen till Les Arcs finns det många tyska patruller.
- Vad ska vi göra då? - Det finns en herdestig.
Vi är förtrogna med den.
Det blir längre. Minst fem kilometer till.
Vi är väl förtrogna med bergen. Tyskarna patrullerar sällan där.
Det tar längre tid, men är det säkrare?
Säkrare, ja.
Stanna, stanna!
Det kommer en bil.
Stanna! Upp med händerna!
Soldater från 517:e. Kul att se er, killar.
Löjtnant, sergeant Jones.
Löjtnant Woodward. Min chaufför Stewart.
- Har de allierade nått hit i natt? - Ja. Har ni mött nåt motstånd?
Vi nedkämpade en tysk förpost och befriade några partisaner.
10 km tillbaka på den här vägen finns er bataljon.
- Skönt att höra. - Vi ser ut att ha nån slags läcka.
- Vi måste ha kört på nånting. - Det är ett sprucket bensinrör.
- Jag kanske kan fixa det. - Är ni törstiga?
- Jaha, löjtnant, vad gör ni här? - Jag är chef för materielkontrollen.
- Är det bara ni och Stewart? - För tillfället.
Det är krig och vi är rätt underbemannade.
Hörde du om officeren som blev halshuggen?
- Nej, det hade jag kommit ihåg. - Det var i en liten stad i Italien.
- Tyskarna satte upp pianotråd. - Nej, det var skärtråd.
När du berättar historien kan du kalla det "skärtråd".
Officeren kör jeepen, framrutan är nere.
Han kör kanske i 25 knyck. Tråden träffar honom rätt på halsen.
- Nej, det var munnen. - Jag hörde att det var halsen.
Jag plockade upp alla hans tänder. Tråden träffade hans mun.
Det där gör nog susen.
- Tack ska ni ha. - Inga problem.
- Var är du ifrån? - Seattle, Washington.
Där är blött och regnigt. Och många totempålar.
Ibland känner jag mig som den korte mannen på totempålen.
- Den lägste mannen. - Va?
- Menar du inte den lägste mannen? - Ja, just det. Den lägste mannen.
- Var kommer ni ifrån då? - Albuquerque, New Mexico.
Terrance, Kalifornien. Född och uppvuxen.
Jag har aldrig varit där. Jag har aldrig lämnat nordvästra USA.
- Har ni varit i strid? - Jag har beskjutits ett par gånger.
Om vi blir överfallna kan vi bränna alla listor.
- Får jag titta på det? - Ursäkta?
Får jag?
- Jag förstår inte vad hon säger. - Hon vill titta på geväret.
- Fint. Får jag skjuta? - Hörde du, Rossi?
Hon tycker att ditt gevär är fint. Hopvikt går det ner i handväskan.
Jag vet att vi ska spara på skott, men får hon provskjuta geväret?
- Visst, tyskarna är långt borta nu. - Du får gärna prova.
Du måste osäkra först.
- Är han en duktig skytt? - Rossi? Inte så duktig som han tror.
Jag hörde mitt namn. Vad snackar ni om?
- Jag skjuter bättre. Ska vi slå vad? - Vad säger hon?
- Hon vill ha en skyttetävling. - Det vill jag se.
- Nej, vi ska inte... - Hon vill slå vad om det.
Okej. Jag tar dina pengar.
Han säger att han ogärna tar dina pengar.
- Han är stursk. Vad slår vi vad om? - Vad har du, Rossi?
- Det är okej. - Hon sa ja. Vad vill du ha då?
Jag tar gärna hennes pengar, men jag nöjer mig med en kyss.
- En kyss? - Ja, som bara fransyskor kan kyssa.
- Okej. - Ja?
- Då är vi överens. - Det här blir roligt.
- Är det här nåt nöjesfält? - Det är runt 90 meter.
Hon träffar aldrig. Jag vet inte om jag kan.
- Det är det som är tanken. - Jag ska förnedra dig.
- Rossi, damerna först. - Visst. Varsågod.
- Jag skjuter hellre efter honom. - Hon vill att du visar hur man gör.
- Som damen vill. - Tre skott och inte mer.
- Är tre skott okej? - Ja, det är okej.
Kan du flytta dig lite?
Tack. Snyggt skott.
Hon är en duktig skytt.
Hon träffar aldrig stående.
Hon träffar stående och gör dig till åtlöje.
Grattis, det var imponerande.
Tack.
Ni är modiga. Ni landar på fiendemark utan artilleriunderstöd.
Ni vet inget om området. Min kusin i flottan har det bättre.
De sover i samma säng varje natt. Varm mat, nyheter hemifrån, filmer.
Det är inte enkelt, men inte alls lika knasigt som det ni gör.
Filmer? Jag minns inte när jag sist såg en film.
- Curtis! - Ja, sir?
- När såg du en film sist? Minns du? - Det var ett tag sen.
"En dag skall komma" med Paul Lukas.
Löjtnant, jag undrar... Var var ni innan ni landsteg i Provence?
- Vi var i Italien. - Det var vi också. Var exakt?
- Vi landsteg i söder. - I Civitavecchia?
Nej. Sergeant, vi måste vidare. Ni måste till er bataljon.
- Var landsteg ni? - Jag hinner inte mer.
- Ni måste vidare - det är en order. - Det är en mycket enkel fråga.
- Var landsteg ni i Italien? - Är du inte klok!
De är tyskar. Ta deras vapen, visitera dem.
Ni ska berätta exakt vilka ni är.
Det finns inget som jag hatar mer än luriga och lögnaktiga nazister.
Sätt er.
Visitera dem igen. Kolla hans fickor. Kolla överallt.
- De har inget mer. - Vem är Francois Poulenc?
Jag får bara ge er mitt namn och min grad.
- Vem är Francois Poulenc? - Schneider, Klaus. Menig.
Vad är ert uppdrag?
Förstöra materiel? Mörda befäl? Spaning? Vad?
Tala! Vad har ni för koppling till honom?
Jag är inte dum. Jag vet hur ert land fungerar.
Amerikaner skadar inte fångar.
Säg det nu. Annars skjuter jag av skallen på er.
Det gör du inte alls.
- Då så. - Det är bara dimridåer.
Som sagt... Jag vet hur amerikaner är.
Fransmännen är inte så förtjusta i tyskar.
Vem är Francois Poulenc och varför bär du på hans namn?
Poulenc var en av våra bästa källor.
- Och ni skulle träffa honom? - I hans lägenhet.
Vi skulle likvidera honom för att de allierade inte skulle ta honom.
Oroa dig inte för det. Motståndsrörelsen tar hand om honom.
- Jacques kommer snart tillbaka. - Vart ska han med honom?
- Hans sista resa? - Jag bryr mig inte.
Han kommer med förstärkningar. Emilie och jag tar er till Les Arcs.
Bra. Okej.
Hur kom du på att de var tyskar?
En amerikansk soldat med tysk kikare?
Såg du hans förtjänsttecken? Vi bär inte det i fält.
- En officer som åker i baksätet? - Ja, det var nära ögat.
- Det här är stigen till Les Arcs. - Okej.
Skjut inte! Det är Jacques!
Hur gick det?
Dödar de tyskar?
Ja, det gör de väl. Och de käkar upp dem.
- Hur hittade ni oss? - Ni har lämnat spår överallt.
- Är alla klara? - Okej. Nu går vi.
De har en stridsvagn och en halvbandvagn.
- Kanske 12-15 skyttesoldater. - Ska vi vänta tills de är förbi?
- Nej, vi har ett jobb att göra. - Några män och stort rabalder.
Vi måste slå ut stridsvagnen. Det här blir inte lätt.
Vi måste förstöra stridsvagnen. Hjälper ni oss?
Det här är vårt land. Klart vi hjälper er.
Curtis, stanna här uppe. Då kan du skjuta ner på halvbandvagnen.
Låt det regna gevärsgranater över den.
Jag, Rossi och Philippe går till flodbädden.
När de är förbi oss anfaller vi från vänster.
- Uppfattat? - Vi måste ändå slå ut stridsvagnen.
- Vad fixar stridsvagnen? - Överraskning!
En magnetmina. Helt perfekt.
Du följer med oss. - Jacques?
- Ta den här, för att få tur. - Tack.
Skjut inte förrän de är förbi.
Skydd! Sitt av!
Skydd!
Gå åt vänster!
Jag måste ta stridsvagnen!
Skydd!
Akta! Ta skydd!
Jag förordar dig inte för medalj.
Vi behöver en sjukvårdare.
- Du repar dig. - Du ljuger dåligt.
Du repar dig.
Granat!
Gates! Dö inte, kompis! Jag ska få ut dig härifrån!
- Nej. Gates? - Jag förordar dig inte för medalj.
Dö inte, kompis! Jag ska få ut dig härifrån!
Pappa, jag tror att jag vet vad jag måste göra.
Om du känner kallet att tjäna så måste du följa ditt kall.
Jag ska bli fallskärmssoldat.
Gud vill inte att du dör i ett värn.
Jag är fallskärmssoldat. Jag hoppar fallskärm från alla plan.
Jag var frivillig...
En dag kommer jag och hämtar dig.
Charlotte...
Blunda. Blunda.
Blunda.
Tänk att jag kramar dig hårt.
Och sen andas du.
Jag förband era skador så bra som jag kunde.
Men jag har inte mer bandage.
Hur mår ni?
Det är gott.
Varsågod, ta lite.
Ni måste äta. Ni måste bli frisk.
Ät.
Mat. Ät.
Oftast är det äckligt.
Men när man inte har ätit på flera där är det inte så illa.
Jag heter Erich Neumann.
Erich. Och ni?
Vad heter ni?
Ert namn?
- Är du officer? - Ursäkta?
Jag vet inte vad ni menar.
Dina streck. Officer?
Officer -ja.
Det där är min bror.
Han har lärt sig engelska.
Ein Dolmetscher.
Tolk.
Han försökte lära mig engelska.
- Är det din bror? - Ja.
- Han tolkar från engelska? - Ja.
Var är han?
Var?
Han stupade... han stupade i Italien.
Italien?
Han hade tur.
Jag har varit i Italien.
Är han kvar där?
Han är död.
Va?
Död.
Jag hade en vän... med mig i Italien.
Han var min bäste vän.
Jag fattar inte varför jag pratar med dig.
Jag är inte säker på att du förstår mig.
Jag lovade hans mamma att jag skulle skydda honom.
Har du familj?
- Ja. - Har du barn?
Jag har en son.
Har du ett foto?
Är det här din pojke?
Han har din uniform på sig.
Jag hatar den här uniformen.
Och jag ska hata dig.
Jag ska vilja döda dig.
Saknar du inte din bror?
Och vill du inte döda mig?
Jag är...
...trött.
Jag är också trött.
Förlåt.
Från högt uppe i himlen, över klippor och berg...
...ser han oss alla och skyddar oss.
Elsa... Elsa...
Uli...
Du påminner mig om min son.
Hör du! Det kommer nån. Vakna!
Vakna!
- Vakna! - Demokrati!
- Lafayette! - Jag kommer in.
- Han är sårad. Vi är bara två. - Kapten, kusten är klar.
Han är död.
- Korpral, sköt du honom? - Nej, det gjorde jag inte.
Zoot! Vi har en sårad soldat. Skicka in sjukvårdaren.
Kapten, han är min fånge. Så jag tror att den där är min.
Okej. Det är en fin Luger.
Bender, förvarna förbandsstationen. Säg att vi kommer med sårade.
- Är rapporten klar? - Snart.
- Ursäkta. - Ja?
- Har sergeant Caleb Jones varit här? - Jones?
Ja. "Jones, sårad. Flyttad till en förbandsstation i Draguignan."
Harland Curtis då? Han är korpral.
Korpral Curtis...
Stupad i fält.
Jag kommer strax.
Hej. Du är okej.
Har du nån annan med dig?
Nej. Men de förstörde stridsvagnen.
Jag tänkte att du kanske ville ha det här.
Är det Curtis?
Tack, Emilie.
- Emilie är inte mitt riktiga namn. - Nej, jag vet.
Har du ett riktigt namn?
Ursäkta. Kan du vänta där ute? Jag måste bli klar med honom.
- Jag beklagar dina släktingars död. - Jag beklagar dina vänners död.
Är det okej?
Till minne av Harland Curtis och de modiga männen i 517:e PRCT.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2014