BRIDGEPORT, CONNECTICUT
Far sa at han ikke kunne beskytte meg for alltid.
Han var lovløs og visste at hans dager var talte.
Han sa at den eneste jeg kunne stole på var meg selv–
–og ikke engang det var sikkert.
Pappa lærte meg å slåss. Å overleve. Å ikke bli et offer. Å ikke gråte.
For tårer blir brukt mot deg.
Og da han ble drept... gråt jeg ikke. I det hele tatt.
Ikke en gang.
ARLINGTON, VIRGINIA
12 ÅR SENERE
Jeg vil at du skal bli lykkelig. Forsiktighet skader ikke.
Dere møttes ikke på skolen, men ved et nålebyttested.
Det var Anonyme Narkomane, og takket være henne er jeg ren.
Og det er bra, men det er mye vi ikke vet som gjentar seg i historien hennes.
Broren min er en heldig mann.
Pappa sa at konsekvent flaks er en evne.
Da har broren min konsekvent flaks.
Ekteskapsavtaler er standard i dag, sprekker det, må man ha en retrett.
Ava har alt skrevet under.
Vil du gjøre meg arveløs, så skriver jeg gjerne under på papirene.
Men jeg trenger ikke en retrett eller noen strategi.
Er det noen der ute jeg burde presentere meg for? Slekt, venner?
Det er ok. Du har oss nå. Vi er familien din.
Vennligst sett dere.
Derek og Ava...
...har nådd dette veldig spesielle punkt i sine liv...
Jeg, Derek...tar deg, Ava...
...til min hustru.
–Å, Gud! –Hun får fnatt!
–Klikker. –Ikke i det hele tatt!
Bestefar kjøpte huset på 40–tallet, billig. Vi kom hit på somrene som barn.
Men nå syns pappa at det er for landlig–
–og vil bare bo på Four Seasons.
–Hva syns du? –Helt utrolig.
Der har vi bestemor på bryllupsdagen hennes.
Og der har vi onkel og mamma–
–da hun var to eller tre år gammel.
Det er første gangen jeg er her siden hun døde.
Hun ville ha elsket deg.
–Skulle ønsker jeg fikk treffe henne. –Ja...
Hvorfor kjører ikke jeg?
Jeg burde kjøre!
Hallo!
Hva tenker du på?
–Det er vel jeg som skal spørre deg? –Vanligvis...
Men, jøss...hei sann! Får jeg lov...?
Hva heter du, da? Ricardo...
For en kjekk gutt...
–Han passer bra på deg. –Det syns du?
–Hallo? –Oi, nå vil han tilbake til pappa.
Vi tar ham.
Du blir en herlig mamma.
–Tror du det? –Jeg vet det.
Jeg har ingen å slekte på.
Ja, vi er godt utdannet i hvordan man ikke oppdrar barn.
"El baño." Jeg må på do. Det er spansk.
Man lærer noe nytt hver dag. Gi meg et kyss.
Ikke gå noen steder.
Bli der. Ikke gå noen steder.
–"Hola, Como está?" –"Bien."
–Manny. –Ava.
–Hyggelig å ses. Fin utsikt, hva? –Herlig.
–Hvor er du fra? –Connecticut.
Kjenner du Earl Sanders?
Jeg tror ikke det.
Han kommer hvert år, og er fra Connecticut.
Det er en ganske stor delstat.
"Si, si, yo tengo..." Jeg har slekt i Texas.
Det var jo ikke i nærheten, men så klart.
–Dette er Manny som har slekt i Texas. –Hei, står til?
–Hvordan har du det? Her er det bare bra. –Velkommen.
–Hvor lenge til blir dere på øya? –Noen dager.
–Har dere vært på Cabarete? –Det tror jeg ikke.
Så vakkert – og Karibias lengste zipline. Og regnskogen.
–Jeg har høydeskrekk. –Herlig.
Det er en venn som har stedet, vi kan dra i morgen.
Det er veldig trygt, det døde bare én der i fjor.
Jeg spøkte! Hva med dans, da? Liker dere å danse?
–Jeg foretrekker zipline. –Jeg elsker å danse, men han der...
–Jeg kan ikke danse. –En venn har øyas beste sted.
–Vi kan dra dit. –Jeg bryr meg ikke.
–Jeg ville elsket det. –Jaså? Vet du hva jeg ville elsket?
Vi drikker ikke!
Kom, jente.
Se på deg!
Ta det rolig med hendene.
Hvem er nullet? Kom med meg.
Slipp ham.
Du er så mye bedre enn ham, slipp ham.
–Kom tilbake, baby. –Ok.
–Glem gringoen, du danser med meg! –Ta det rolig, hun er min kjæreste.
Du skal faen få! Jeg vil bare danse!
Ta det rolig.
Vi bare danset, så kom svinet og yppet.
–Han skal faen meg få! –Ava og Derek, kom med meg.
Ta henne!
Vent, vi får prate siden.
Au, faen! Det er jo meg!
–Vi må dra! –Ok, ja da.
Kom an, Manny!
Hopp inn.
–Alltid samme dritt med deg! –Jeg bare danset!
Det driter jeg i, dette var andre gangen! Hører du engang etter?!
–Jeg er lei av den dritten. –Jeg bare danset.
Gjør det aldri igjen.
Jeg antar at vi ikke går dit igjen?
Fyren du akkurat slåss med? Det var Big Biz, det var riktig ille.
Man må passe seg for deg, jente.
Det var helt vilt, ninja–vilt!
Manny! Manny! Dropp det. Bare dropp det.
Hva pokker var det? Hva?
Unnskyld.
Det beste rådet jeg noensinne har fått: ikke stol på noen.
Horer du som faren din?
15 år er ikke noe problem for meg. Jeg liker 15.
Iblant er det eneste måten å forsvare seg på, er å angripe!
Hold henne ned!
Du må være hardere, fortere, styggere enn den andre, ok?
Hurpe!
Til slutt glemmer du smerten og frykten og husker timen, er du med?
For langsom.
De fleste har en grense de ikke kan komme forbi.
Du skal lære deg å gå bortenfor grensen.
Forbannede tispe!
Slår noen deg ned... skal du begrave dem.
–Hva er klokken? –Vet ikke.
Ok, ok, jeg tar den.
Ja, jeg kommer!
–Manny? –Hei, åpne.
Big Biz er på vei hit med gjengen, og ikke for å be om unnskyldning.
–Hvordan kan han vite hvor vi bor? –Aner ikke, taxisjåføren, kanskje.
–Ta på dere klær, så stikker vi. –Alvorlig talt? Hvor?
Jeg kødder bare med dere.
–Det var ikke morsomt. –Jeg må jo få dere opp.
–Så vi rekker til zipline. –Jeg er ikke med.
–Når ble vi enige om det? –Dere er tryggest der.
Vi må skynde oss, ellers forlater Jojo sin zipline.
–Ok, din tur. –Nei.
–Det er din tur. –Å, Gud...
–Alt er fikset. –Sjekker du at alt er bra?
Så. Om vi ikke ses mer...
Ikke si sånt!
–Senk hansken og len deg bakover. –Å, Gud!
Len deg bakover! Bakover!
Å, Gud...
Ikke se ned! Du er framme! Saktere...
Sånn, ja! Hvordan føltes det?
Helt utrolig.
Dette var ingenting.
Nå skal vi til det store stedet. "El Viudador".
–Hva betyr det? –Enkemakeren.
–Da var vi her! "El Viudador"! –Å, Gud...
–Er det ikke fint? –Jeg klarer ikke det der.
Karibias lengste zipline.
–Jeg klarer ikke dette. –Alvorlig talt?
–Jeg tror ikke det. –Bare len deg tilbake og nyt.
–Nå setter vi i gang! –Blir det bare jeg?
–Zoom inn. –Han er for langt unna.
–Det er en mile. –En hel mile?
Ok...
–Klar? –Ojoj...
Hallo! Herregud!
Jeg giftet meg med en gærning.
Hallo!
Faen!
Ut og hjelp ham!
Hold ut!
Faen...
Hold ut!
Jeg har deg, mann!
Vi har baller av stål! Rolig.
Ring nødtelefonen!
–En fyr falt nettopp. –Hva mener du?
Fra den lange. Ned i...ja.
Derek!
Babe? Derek? Derek?
Manny!
Hjelp meg, Manny!
–Nei, nei... –Jeg blir med mannen min!
Unna, jeg skal med!
–Det er noe om forsikring... –Tåpelig, jeg blir med!
Ok, hvor skal dere?
–Her. –Det er øyas største sykehus, det er bra.
Dra, kom an!
–Hvor er Manny? –Jeg vet ikke.
–Trenger dere hjelp? –Jeg må til Centro Medico.
Jeg kan kjøre deg.
Unnskyld meg...
Din min Derek Grant kom inn hit for 20–30 minutter siden i sykebil.
Nei, jeg har det bra, han er mye verre skadet.
Søk en Derek Grant, vær så snill?
Nei, vi har ingen Derek Grant her.
–Han er blond og blåøyd. –Amerikaner.
Du har nådd Derek, men han er på bryllupsreise.
Du har nådd Derek...
–Dessverre, ingen Derek Grant. –Er dette Centro Medico?
De tok ham hit. Ambulansefolkene ga meg dette kortet.
Mannen min er her, de tok ham inn i en sykebil og kjørte hit.
Vi har ingen Derek Grant her.
Fins det noe annet Centro Medico?
Nei!
Hallo, señora?
Vær så snill, ikke rør meg. Slipp!
HOSPITAL DEL MAESTRO 21:36
Unnskyld meg, fins det en Derek Grant her?
Kan du sjekke?
–Sånn ser han ut, kom han i sykebil? –Nei...
CLINICO UNION MEDICAL 22:41
Unnskyld, har dere en Derek Grant her? Jeg søker mannen min...
Sånn han ut. Se – har du sett ham?
Hjelp meg...
–Hei, Cindy, det er Ava. –Hei, hva skjedde?
–Har Derek ringt deg? –Nei, hva skjedde?
POLITIET I PUNTA CANAO 1:37
–Mannen min er forsvunnet. –Ikke engelsk.
Du snakker ikke engelsk? Fins det noen som gjør det?
Fyll ut dette skjemaet.
Hun ringer sykehus og søker ektemannen din, ok?
Ligg stille. Tror du at du trenger min hjelp, Ava?
Trenger du noen hjelp i det hele tatt?
Det gjør du ikke. Den eneste man kan stole på, er seg selv.
Dette leger.
Overlevere har arr. Tapere har begravelser.
Arr viser hvem du er. Som tatoveringer. Men med bedre fortellinger.
Du består av det tøffeste materiale som fins. Ikke glem det!
–Og hvem ringte sykebilen? –Jeg tror at han heter Jojo.
Det var det Manny kalte ham.
–Denne Manny kjørte dere til zipline? –Ja.
Det er han til venstre.
–Etternavn? –Vet ikke.
–Hvor traff dere ham? –På en restaurant på stranda.
"En restaurant på stranden"?
–Hvorfor dro du ikke med i sykebilen? –De lot meg ikke gjøre det.
–Lot de deg ikke? –Jeg tror det handlet om forsikringer.
Men jeg prøvde å bli med.
Sa de hvor de skulle ta ham?
Det har jeg alt fortalt, Centro Medico i Punta Cana.
Punta Cana?
Ja?
Snart.
Ved fem? Bra.
Ingenting viser at mannen din har fått pleie i det hele tatt på øya.
–Han ville kanskje ikke? –Unnskyld, "ville ikke"?
Han var bevisstløs og beinet helt forvridd. Hvordan skulle han klare seg?
Kredittkortet har ikke blitt brukt.
Mobilbatteriet er enten dødt eller tatt ut for ikke å kunne spores.
Kanskje sykebilen hadde at mobilen hans ligger i en grøft?
–Vi må ut herfra og lete! –Vi har kanskje ikke nok informasjon.
–Hadde dere drukket? Jeg må få spørre. –Du vet alt svaret.
Det fins flere ambulanseselskap på øya. Markedet er uregulert.
Først på stedet får betalt.
Det er en vakker øy, men med mange opportunister–
–som hele tiden søker penger.
Særlig når det rammer rike amerikanere. Men jeg kan ta feil.
Har han ble kidnappet, bør vi vite det snart, si innen et døgn.
Hva blir neste trekk?
Vi hadde stengt i går, vi har alltid stengt mandager.
–Nei, vi var her med Manny og Jojo. –Det jobber ingen Manny eller Jojo her.
–Manny kjenner bare eieren. –Det er jeg som er eieren.
–Linen het "El Viudador". –Nei, vi har ingen line som heter det.
Var det virkelig her?
Vi har perfekt sikkerhet her, men det fins fire andre.
Jeg husker veien hit, brannstasjonen, alt.
Det fins en annen line 30 km unna som ser helt lik ut.
Jojo, hva? Du var her i går da mannen min falt fra linen?
–Han vet ikke hvem du er. –Hvorfor lyver du?!
Hvorfor lyver du?!
Du var her i går, innrøm det!
Vent, vent – la meg ta meg av dette.
Han tror kanskje han har problemer, at du har tenkt å anholde ham.
Du må forstå at det ikke var her.
Få vekk den gale merra!
–Vi drar tilbake til stasjonen. –Nei, hent ham tilbake!
Vi må dra!
Vi diskuterer saken på stasjonen!
Har du hatt det bra hittil?
Sitt ned.
Vi prater om søndagskvelden.
Jeg fikk en mail med en videofil fra Club La Zona.
Og du har visst en riktig voldelig side. Tar du stoff?
For du holdt på å drepe denne mannen.
Jeg forsvarte meg.
Hvorfor nevnte du ikke det?
Fordi det ikke kan ha noe med Dereks forsvinning å gjøre.
Er du sikker på det?
Du havnet i krangel med Big Biz.
–Han kan få folk til å forsvinne. –Hvorfor avhører du ham ikke da?
Jo.
–Hvordan kommer du og mannen overens? –Kjempebra.
Du er visst hans hovedarving?
Jeg er kona hans.
Hva er dette?
–Fantombilder. –Hvorfor sendes de ikke ut?
Fordi de ser ut som halvparten av øyas menn.
Og jeg må være forsiktig med ressursene mine.
–Hvordan bruker du ressursene dine? –Akkurat nå? Snakker med deg.
Leter ikke du etter mannen min, så gjør jeg det.
Kom.
SAVNET HAR DU SETT DENNE MANNEN?
Å, Derek. Derek! Stopp!
Derek!
–Hei... –Å, nei, unnskyld. Feil bil.
–Jeg lager pasta, vil du ha? –Nei takk.
–Du har ikke spist på to dager! –Kanskje litt vann?
...Derek Grant, som forsvant for tre dager siden. Paret var på bryllupsreise.
Alle spor er avvist som forsøk på å få den store belønningen.
–Har noen ringt? –Du venter vel ikke egentlig telefon?
–Hva? –Hva var det som skjedde egentlig?
Kan du ikke fortelle det?
–Tror du at jeg holder tilbake noe? –Ja, en hel del.
Det skjedde kanskje noe på baren og Derek ble drept.
Noen ville kanskje drepe deg, men drepte ham i stedet.
Eller så begynte dere å bruke narkotika igjen og så ble det voldelig.
Jeg vet ikke. Men jeg vet at det er din feil at han er forsvunnet.
Og du vil ha tak i pengene mine.
Jeg driter i pengene dine.
Jeg elsker sønnen din, elsker ham mer enn jeg har elsket noe i livet.
Det vil jeg alltid gjøre.
Så faen ta deg.
Har du det bra? Bra. Len deg tilbake. Si ha det.
Og av sted!
Vent, slik.
–Unnskyld meg. –Nei, du får vente.
–Hun sto for tur. –Husker du meg?
–Helvete... –Vi må snakke litt.
Vent, hallo!
Faen! Dritt!
Ok, Jojo, enten forteller du eller så dør du, forstår du?
Se på meg! Hva skjedde med mannen min?
–Jeg vet ikke! –Vil du falle?
–Tok du meg og mannen på ziplinetur? –Ja!
–Hvorfor løy du til purken om det? –Manny ba oss tie om det.
Manny sa at de var veldig farlige.
–Hvem var farlige? –Jeg vet ikke!
–Vil du dø, din jævel?! –Nei!
–Se på meg! Hvem ringte sykebilen? –Manny. Manny vet alt.
–Jeg har nummeret hans! –Bra.
Det er 809–555–3110.
Jeg ringte, men kom til svareren. Det var Mannys stemme. Tror du meg nå?
Manny vet hvor Derek er, så vi må finne Manny. Kom an.
–Hendene bak ryggen. –Hva?
–Snu deg. –Vi skal finne mannen min!
I USA kan man kanskje torturere folk til å tilstå, men ikke her.
Jeg lar deg beholde en viss verdighet.
Konstabel Santos fører deg til Puerto Rico.
Du er ikke lenge velkommen på denne øya, forstår du det?
Unnskyld, jeg må på do.
–Vent. –Toalettet, takk.
Nå.
Kom.
–Kan du ta av håndjernene? –Gå inn.
Da må du komme inn og hjelpe meg.
Kan jeg få litt papir?
–Kjæresten min kastet meg i bassenget. –Er dette rommet ditt? Ok.
Jeg skal drepe ham...
Er du alene?
–Er du alene? –Ja.
Ikke lenge.
Hallo, Manny. Folk forsvinner ikke bare.
Jeg er her ulovlig! Snakker jeg med purken, sendes jeg tilbake!
–Du vil ønske at du var der nå. –Jeg vet ikke noe om mannen din!
–Hvor er Derek? –Jeg vet ikke!
–Hvem ringte sykebilen? –Jeg, men de sa at noen andre ringte.
–Hvem? –Jeg vet ikke!
Åpne, folk står i kø her.
Hvem er de? Kameratene dine?
–Hva er det der? –Tatoveringen en ambulansemann hadde.
Dette er deres område, de er TS – "Tierra Sindicato"!
Det vet alle. Politi, politikere. Til og med "putas" vet det.
–Lurer du meg blir det riktig skrekkelig. –Verre enn dette?
Åpne, folk står i kø.
–Du er ikke trygg her. –Kom med noe nytt.
Vil du ha min hjelp med å finne Derek må du snakke med...
Åpne, jeg pisser på meg! Åpne!
Sånn ja, slapp av, alle sammen!
Gringojenta og karibieren kom kjempegod overens!
–Kommer du ikke hjem før nå? –Ta det rolig, mamma.
–Hvor har du vært? –Ute med venner.
–Dette er Ava. –En jente til?
Jeg har ingen kjærester.
Skal du ha flere barnebarn? Du har type 15! Ta det rolig nå, mamma.
Rommet mitt er her borte. Velsigne meg igjen?
–Så du bor hos mammaen din? –Jeg kom hit først.
Når jeg hadde skaffet penger, kom hun etter.
Det fins ikke jobber nok på vår hjemøy, annet enn med stoff.
I morgen tar du meg til Otra Bande. Du skal hjelpe meg å finne ham.
Det sies at om personen ikke finnes innen noen dager er risken...
Nei, la være.
Beklager.
Derek lever og jeg gjør hva som helst for å redde ham. Det bør du vite.
Det gjør jeg, så vær forsiktig.
Du bør nok hvile. Du får ligge innerst.
Her fins det ingen lov, ingen mamma, ingen pappa.
Alt man ser er egentlig noe annet.
Alle her er øvet i å være ugjestfrie.
Hallo! Har du sett noen av disse karene?
Vi er utenfor samfunnet. Man er enten ikke herfra–
–eller sviktet av alle.
–Det er en masse karer der, de vet nok. –Perfekt, takk. Ha det bra.
Har du sett en skallet kar med gulltann og tatoveringer på halsen?
Nei.
Vent, her.
Stans, snu!
–Hva er det? –Bare stopp.
Der er den, tatoveringen på ambulansemannen med gulltann.
–Hva er dette? –De har hanekamper og greier.
Jeg vet hvor det er.
Nei, stans. Gi meg papiret.
Bli her.
–ER DETTE HAM? –NEI.
Hei...hvor er du?
–Jeg fant ham. –Jeg hører ikke, hva?
Hva faen!
DRAR MOT SANTO CERRO
IKKE DRA DIT, FARLIG OMRÅDE
Du og kompisen din kjørte mannen min i sykebilen. Hvor?
Jeg kjører ikke sykebil.
Faren min hadde ikke mye utdannelse, men kunne den menneskelige anatomien.
Han viste meg hvor alle viktige organ er.
Du har feil mann!
Buken er myk.
Man har tarmpakken, men det myke er vanskelig å punktere.
Hore!
–Hvor er mannen min? –Jeg sa jo at jeg ikke vet det.
Kanskje jeg skal ta milten da?
Men den kan man leve uten.
–Hvor er mannen min? –Jeg vet ikke.
Da tar vi leveren. Punkteres den, blør du i hjel på 5–6 minutter.
Ok, ok!
En jente tekstet meg.
Jeg...ble satt av.
Så vet jeg ikke hva som skjedde!
Dagen etter kom Omar med en masse penger.
Han ba meg slutte i jobben uten et ord. Så jeg gjorde det.
Det er Omar du skal ha tak i, ikke meg. Ikke meg!
–Hva gjør du? –Tekster broren din.
–Han kommer til å drepe deg! –Du prøvde jo. Hvordan gikk det?
Timo?
Husker du meg? Det tror jeg.
Du skal si hvor mannen min er. Hvor er mannen min?!
Bryter du deg inn hos noen og overfaller dem,–
–har de all rett til å bruke dødelig vold.
Timo innrømte at de tok Derek, han er innblandet og fikk betalt for det.
Kom, da drar vi.
Jeg tror dette: du betalte de to, som ikke er Guds beste barn–
–for å drepe mannen din. Så tystet du på dem for å gå fri.
Helt fra starten av er den eneste vold og de eneste forbrytelser jeg har sett–
–blitt begått av deg og bare deg.
Du er anholdt for mordet på Omar Tavarez–
–og drapsforsøket på Timo Tavarez.
Så du er nå hovedmistenkt–
–i din ektemanns forsvinning og trolige drap.
Et bad, en dusj og en advokat, er det du trenger.
Arrester meg, da, men min mann lever. Du må finne ham.
Han er et sted der ute og han lever. Se på meg – mannen min lever!
Vi overfører deg til hovedkvarteret for videre avhør.
Dereks far og søster har forlangt at du tiltales for drap.
Vær så snill, finn mannen min for meg. Gjør jobben din.
Lykke til.
Han lever.
–Vi skal ikke til hovedkvarteret, hva? –Hva sa hun.
Kom.
–Gikk alt bra? –Nei, ikke egentlig.
Ava.
Kan du ikke komme til din datters rom og snakke?
–Nei...vær så snill... –Vær stille. Vi skal ikke vekke henne.
Pistolen. Sitt.
–Familien... –Ja, vi kan diskutere dem.
Hva er du villig til å gjøre for deres skyld?
Det var meg. Jeg gjorde dette. Jeg står i gjeld til ham.
–Hvem? –Avilar.
Legen på Villa Jaragual Clinic. Han hjalp meg.
Hun var for ung og han sørget for–
–at familien ikke fikk vite om graviditeten.
–Jeg har ham å takke for familien min. –Ja, den er viktig for deg.
Hvor er mannen min?
Legen begikk en feil.
Han prøvde å dra beinet rett.
Men lårbeinsarterien ble punktert.
Han prøvde å redde ham, men...
Han tryglet og ba om at jeg skulle dekke over det.
Ellers ville amerikaneren gjøre slutt på klinikken.
Han ville få det til å se ut som om han døde på veien.
Så du løy hele tiden, du visste at han var død?
Og så prøvde du å drepe meg? Du må vekk.
Vær så snill, ikke gjør dette, ikke foran familien min, datteren min.
Jeg forstår, ok? Jeg fortjener ikke å leve. Men vær så snill...
–Ikke her. –Du har to valg.
En. To.
Det ene er lydløst.
Vi går til badet og jeg sørger for at kona finner deg. Ikke barna.
–Hva har skjedd med deg? –Han er borte...
Han er død.
Derek kom, men han kunne ha...
Han reddet meg. Han forandret meg.
Det var du som forandret deg. Han ga deg bare grunn til å gjøre det.
Jeg må avslutte dette.
"Når alle jævlene er døde og begravet Først da kan du unne deg hvile"
Oi, så muntert. Hvor kommer det fra?
Jeg hørte det hver kveld før jeg sovnet.
Det var en dårlig vuggevise.
Jeg kan hjelpe deg.
Nei, det kan du ikke.
Jeg må gjøre det alene.
Hva har hendt med hånden din?
Fy faen, du må til lege.
Det hadde jeg tenkt. I morgen tidlig.
–Kan du sjekke om du har en Derek Grant? –Ingen Derek Grant.
Er du her, Leta?
Du har ikke mye oksygen, så hør: Jeg vil vite hva som hendte med mannen min.
En amerikaner med brukket bein. Jeg vil vite hvordan han døde og hvor liket er.
Skal du fortelle alt for meg?
Jeg aner ikke hva du snakker om!
Alvorlig talt? Derek Grant.
Garza, den lille jenta, graviditeten?
Jeg må få vite det.
Jeg kjenner ikke til noen Garza eller jente.
Som du vil.
Ålreit, ålreit. Du forstår ikke, du vet ikke hva...
Jaså? For jeg syns at det er jævla enkelt!
Vent! Jeg tror at du vil få vite alt.
Se der.
Men du sa jo til Garza at han var død.
Vent, jeg kan hjelpe deg.
Skyter du, så dør mannen din.
Ta ham til operasjonsstuen.
–God dag, doktor. Har det familien bra? –Ja da, og barna er hos moren sin.
–Og hvem er dette? –Amerikansk, men pålitelig.
Jaså?
–Hva heter du? –Christie.
Christie.
Silvio Lugo.
–Hva har hendt med hånden din? –Klemt i en dør.
–Dumme dør. –Ikke sant?
Jeg må visitere deg.
–Hun lukter godt. –Fleur de Mus.
Jo du. Faste og fine.
Ring meg. – Kom!
Der er han! Hvordan føler du deg?
Klar til å gi mirakelmelk?
Du er min gullkalv.
Luillo...jeg er lei av Big Biz.
Den jævelen går meg på nervene. Vi må kvitte oss med ham.
Den 80–tallsfrisyren han insisterer på...
–Hva venter du på? –Bedøvelse.
Nei, han klarer seg. Hva, Bobby? Ja, drit i det. Kjør.
Rent og fint.
–Au som faen! –Unnskyld.
"Unnskyld", faen heller.
Men du er så søt at det er ok.
Du kan gjøre som du vil. Pene bryster, hva?
Vis meg.
Det er ok, Bobby. Du klarer det.
Sånn ja.
Det er ok.
Sånn ja.
Du klarer deg bra, mann.
Godt jobbet.
Sånn ja. Slik.
Flink gutt!
Gi meg nå, doktor.
Ja...
...sånn skal det være.
Livets kilde.
Takk, Bobby.
Å, faen... Hva har du...
Hva er det du gir meg?
–Hva er galt, Silvio? –Hva er det du gir meg?
Prøver du å bedøve meg?
Hvor fant du henne?
Ikke rør en jævla muskel!
–Opp med hendene! –Opp med hendene, gutter.
Ned.
Ned, for faen!
–Hvem er du? –Hans kone.
Så du er jenta mannen her tenker så godt om?
Hallo, var det der nødvendig?! Alt denne volden!
Her hjelper vi hverandre. Mannen din har vært rene livredderen.
Jeg har en uvanlig slags kreft. Hva het dritten?
–Multippelt myelom. –Akkurat.
Stamceller er det eneste som funker.
Jeg betalte legen en skikkelig sum for å finne en donator.
–Hjelp henne. –Hun har et våpen, for faen!
Det er ok. Du burde lære deg spansk.
Jeg kan be noen av guttene mine, de du ikke har skutt, om å hjelpe deg.
–Jeg finner veien ut selv. –Sikkert? Det er stort her.
Takk for at du delte mannen din!
Hun er på vei ut. Ta dem.
–Hurpa låste døren. –Denne veien, da.
Jeg skal få deg ut.
Jaha...hva har du holdt på med, da?
–Du må hjelpe meg. –Ja da.
Hvor er de jævlene?
Der er de!
–Slipp ham! –Slipp ham, hurpe!
Dere suger!
Pent og rolig...
Sikt på ham.
PÅ VEI
Jeg kan betale dere.
Jeg burde ha tilbudt, men folk er egoistiske med kroppsdeler.
Jeg kunne bare ikke ta risken, det er så vanskelig å finne perfekte donorer.
Men din manns beinmarg og en streng diett...
Jenta di slår hardt.
Hvor skal du løpe, lille kanin? Du innser vel at du er på en øy?
Min øy! Det vil ende trist for dere, jeg mener det.
Du, Derek, vet du engang hvordan man bruker en sånn?
–Ja, det gjør jeg. –Dere gale jævler!
Følg dem! Typen skjøt meg!
JENTE I GRØNN TOPP, ROSA SHORTS
Ser du noen?
Der, i gul kjole – venstre.
ROSA TRØYE, JEANSSHORTS
Der borte, rosa trøye – neste høyre.
Kjør, kjør, kjør!
Her er det, ut av bilen!
Fortere, fortere!
Jeg kommer til å finne dere!
Det er vel den blå bilen?
Kom an, kom an.
–Har dere sett noe? –Han er i det brune huset.
Du er visst skutt. Sett deg.
–Vi er ikke sikre her. –Hvor er vi det?
–Kom deg ut av huset! –Rolig, mamma.
Slipp ham.
Se overalt, på kjøkkenet, badet, overalt.
Rolig, frue. Det angår ikke deg, bare din idiot til sønn.
–Slipp ham! –Mamma!
–Hvor faen er de? –Hvem?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
–Er det lillebroren din? –La gutten være!
–Hvem er dette? –Ikke rør ham!
Hva heter du? Vil du bli med meg?
–La ham være. –Du skal bare tie stille.
–Så fin du er. –La ham være.
Sjekk de andre husene. Jeg har styr på deg.
Respektløse bøller!
Hei! Skru av den dritten!
Slå av!
Er du døv, din jævel?!
Hvor er gringoene?
Hvor er de hen? Vet dere hvor de er?
Mendez! Sjekk huset der. Du sjekker de andre.
Kom, Raulito. De jævlene dukker nok opp.
–Jeg sjekker her borte, ok? –Sjekk den veien.
Alle er stille. Vet dere ikke hvor de er?
Og alle pengene jeg sprer her?
Jeg tar dere på returen.
–Fins det noen gringoer her? –Nei, ikke i mitt hus.
Jeg se rundt, og er de her, så blir det verst for dem og deg.
–Noen gringoer her? –Nei.
Hjelper dere gringoer, blir det problemer!
Hvordan går det, lille mann?
Har du sett noen gringoer? Ikke det?
Hold den for meg. Vil du ikke ha den?
Raul? Hva er det med deg?
Hvor faen er de jævlene?!
Faen!
Kom an.
Det hadde ikke trengt bli sånn, din jævla hurpe. Kom an.
Hva faen er dette?!
Skal du kødde med meg? Kom an!
Opp med hendene!
Vis hendene!
FORT! DU GÅR GLIPP AV SJANSEN DIN
–Jeg vet ikke hvor mange jævler det er. –Vi er klare.
Håper bryllupsreisen var fin!
Drep ham! Drep ham!
Anhold dem, jeg betaler!
Slutt! Slutt, alle sammen!
Dette er ikke bra for øya.
Vi kan ikke la turister kidnappes for å redde livet på sånne jævler!
Gi meg kniven.
–Dette angår ikke deg. –Jo, du ødelegger forretningene mine!
Horer og spill?!
Horene mine har ikke jobb uten turistene! Skulle vi spille selv?
Gi meg kniven.
Gi meg den!
Alle lukker øynene nå, alle unger! Lukk øynene!
Alle dekker øynene, alle unger!
Er ikke du døende? Holder du ikke på å dø?
Rettelse.
Du er død.
–La dem gå! –Er du uskadd?
Jeg betaler det dobbelte av det den jævelen ga dere!
Dere to! På tide for dere å dra hjem!
Fra og med i dag skal øya vår bli et bedre sted.
Jeg drepte ham ikke på ordentlig, han sover bare. Av sted med dere nå!
Hallo! Min venn Carlos tar dere til Puerto Rico.
Behold trøyen, den har gitt meg flaks.
Takk.
Takk...for alt.
Ha det!
Kom snart tilbake! Savner dere alt!
Tekst: Per Olav Wiborg–Maurstad