www.HoundDawgs.org
EN SAND HISTORIE
Har du ikke hørt det? Herren er en evig Gud –
– skaberen af den vide jord.
Han bliver ikke træt eller udmattet.
Hans indsigt kan ingen udforske.
Han giver den udmattede kraft, den kraftesløse giver han ny styrke.
Drenge bliver trætte og udmattede, unge mænd snubler og falder.
Men de, der håber på Herren, får nye kræfter.
De får vinger som ørne.
De løber uden at blive trætte, de vandrer uden at udmattes.
Desmond, hold ud!
Hold ud, Desmond!
Vi skal nok få dig væk herfra.
16 ÅR TIDLIGERE
Desmond.
– Hvad er der? – Vent.
– Indhent mig. – Vent. Jeg skal fortælle dig noget.
Hvad, Hal?
– Hvem kommer først til toppen? – Snydepels!
Vi ses, din sløve padde.
– Vil du have en hånd? – Jeg kan selv.
– Sæt dig ned! – Lad være.
For himlens skyld.
Kom væk fra kanten, møgunger. I kan falde ned og brække halsen.
Det er de Doss–unger. De er lige så skøre som deres far.
De har gravet hjørnet af Jackson og Main op.
Og anlagt fortov.
I ville ikke kunne kende det.
De ville næppe kunne kende jer.
De kan knap nok kende mig, når jeg går forbi dem.
Det er nærmest, som om jeg døde sammen med jer.
Det er, som om vi aldrig har eksisteret.
Andet har jeg ikke til jer i dag.
Blokér med din højre, Desmond.
Stop så! Hører I?
– Hvad slås de om? – De slås altid.
Tom!
Hvorfor stoppe dem? Så behøver jeg kun give vinderen pisk.
Tom!
Du godeste.
– Tom! Vågn op! Kan du høre mig? – Hvad helvede har du gjort?
Han kan ikke høre mig.
Jeg henter noget is.
– Flyt kurven. – Ja.
– Trækker han vejret? – Hal? Kan du høre mig?
Hal?
– Hal. Kom nu. – Hans pupiller er udvidede.
FADERVOR
Hvor tror du, du skal hen?
Jeg slår dig nu.
Du kender reglerne.
Hører du, Desmond?
– Desmond! – Tom, stop. Hvad nytter det?
Han er voldelig nok i forvejen.
Overdæng ham bare med kys.
Fortæl ham, at verden er et rart og fredeligt sted.
Hal skal nok klare det.
Du...
– Jeg kunne have dræbt ham. – Ja, du kunne.
Mord er den værste synd.
Og at tage et andet menneskes liv er den største synd i Guds øjne.
Intet smerter ham mere.
Kan du ikke forstå det? Behøver jeg sige det en gang til?
– Flyt dig, eller du får et lag tæsk. – Hvad helvede foregår der?
Pas dig selv!
Jeg hader ham.
Mor?
Hvorfor hader han os sådan?
Han hader ikke os.
Han hader sig selv sommetider.
Din far var ikke sig selv i aften.
Jeg ville ønske, du havde kendt ham, som jeg gjorde før krigen.
15 ÅR SENERE
– Hvordan lød vi, Desmond? – Som et himmelsk kor af engle, mor.
Du ved, det er en synd at lyve, navnlig herinde.
Jeg sagde ikke, det var syngende engle.
Hvad sker der derude?
Løft den op!
Træk ham ud. Bare presenningen.
– Jeg ringer efter en ambulance. – Der er ikke tid. Joshuas pickup.
Du skal nok klare det. Du er i gode hænder.
Hvad har vi her? En bristet arterie. Sutur.
Læg pres på. Har du givet ham årepressen på? Flot.
Du har måske reddet hans liv.
Er du her? Det skal nok gå.
– Hvad hedder du? – Gilbert.
– Operation? – Ja. Bliv hos os. Det skal nok gå.
Militærlægen er den vej. Her giver man blod.
Er De kommet noget til?
Det er ikke mit. Jeg er uskadt.
Men tak, fordi De spurgte.
Hvad mangler De?
Mit bælte.
Jeg lånte det til ham, der kom ud for en ulykke.
Jeg har svært ved at holde bukserne oppe uden det.
Jeg har ikke Deres bælte.
Det ved jeg godt. Det er stadig ude hos ham.
Nå, sådan. Jeg er her kun for at tappe blod.
De kan få mit.
Fint. Gå hen til det værelse og vent hos de andre. Jeg kalder.
Dét værelse.
Har De givet blod før, hr...?
Doss.
Mine venner siger Desmond. Nej. Det er første gang.
Jeg har drømt om at blive læge, men jeg har ikke gået så meget i skole.
De bliver måske lidt svimmel. Kommer der nogen og henter Dem?
– Nej. Jeg går hjem. – Hvor bor De?
– Fort Hill. – Det er et stykke vej.
Nej. Det er kun små ti kilometer.
Jeg går gennem skoven. Så er der 11.
– De må holde meget af skoven. – Det kan De tro, jeg gør.
Godt. Pres der.
– Har De det godt? – Ja.
– Hvorfor er du stadset sådan op? – Jeg mødte en i går.
En sygeplejerske. Dorothy Schutte. Jeg skal giftes med hende.
– Ved hun det? – Nej, men det kommer hun til.
Har du overhovedet talt med en kvinde? Altså en, der ikke er familie?
Jeg har talt med hende.
Så giv din bror et stort knus.
– Kom her! – Få de beskidte labber væk!
– Ønsk mig held og lykke, mor. – Lykke til.
Næste.
– Tag plads. Har De givet blod før? – Ja.
– Bæltemanden. – Desmond, ja.
Vi kan ikke tappe blod fra Dem to dage i træk.
– Godt. For jeg vil have mit tilbage. – Hvad?
– Jeg vil have mit blod tilbage. – Vi kan ikke bare give Dem det igen.
Det skal De. Lige siden De stak nålen i mig, har mit hjerte banket så hurtigt.
Når jeg tænker på Dem, slår det endnu hurtigere.
Den har jeg aldrig hørt før! Ret fortærsket.
Er den? Det var en skam.
Jeg har øvet mig hele natten. Duer den ikke?
Det sagde jeg ikke.
Hvad er forskellen på en arterie og en vene?
– Hvad mener De? – Fyrens ulykke.
Arterier sprøjter blod.
– Og vener? – Bløder.
De må øve Dem på at snakke, før De inviterer nogen ud.
Det er nok rigtigt.
De kan låne en bog, hvis De er så interesseret.
– Om at gå ud? – Om blod.
Flere lægefaglige spørgsmål?
Nej. Jeg synes bare, De er det smukkeste, jeg nogensinde har set.
Det er bare, fordi det er mørkt.
Nej.
De er bare smuk.
Af banen!
Se dig for.
Undskyld. Jeg troede ikke, du havde noget imod det.
– Du spurgte ikke. – Jeg troede, du ville synes om det.
Måske, hvis du havde spurgt.
Kommer du?
Se dig dog for!
– Hvorfor har du ikke sagt noget? – I havde prøvet at tale mig fra det.
Hvad med Hans bud?
Krig handler ikke om at dræbe, men beskytte. Flere fra kirken tager af sted.
Der er krig, de mangler mænd. Det er ikke nok at arbejde på en papirfabrik.
Han ligner en hel filmstjerne, vores dreng.
Flot uniform, fin hue.
Det minder mig om, hvordan Artie Giddens så ud, da vi tog til Frankrig.
– Kan du huske ham, Bertha? – Lad være.
Jeg siger bare, hvor rap Artie så ud i sin uniform.
Sådan teede I piger jer i hvert fald. De overfaldt ham. Han var pavestolt.
Jeg håber bare, at Hal bliver skudt forfra gennem jakken.
Et lille indgangssår. Det sviner ikke. Artie blev skudt i ryggen.
Alle hans indvolde blev blæst ud. Det var forfærdeligt.
Hans uniform blev helt ødelagt.
Godt, han var død, så han ikke vidste, hvor forfærdelig hans uniform så ud.
Forsvind.
Er du halvt bjergged?
Har du tænkt dig at hjælpe mig, eller lader du mig bare i stikken her?
– Jeg hjælper dig, men det koster. – Hvad?
Et kys.
– Det er ren afpresning. – Ja, men det er stadig min betingelse.
Det er aftalen.
Og jeg holder dig fast på det.
Vent lidt.
Nu slår du mig ikke, vel? For så falder jeg ned og river dig med.
Kys mig og find ud af det.
Hvad er der?
Jeg er nødt til at melde mig.
Jeg kan ikke blive, mens de andre kæmper for mig.
Jeg er nødt til det. Jeg vil være sygepasser.
Jeg vil redde folk i stedet for at dræbe dem.
Jeg kommer for sent på arbejde.
Dorothy, min skat. Dorothy. Dorothy!
Frier du så eller hvad?
– Vil du da stadig have mig? – Aner det ikke. Du har jo ikke spurgt.
Så spørger jeg dig. Af hele mit hjerte. Vil du gifte dig med mig?
Så, ja. Ja, jeg vil.
– Hvornår? – Så snart du får orlov.
Men jeg kan stadig ikke lide dig lige nu. Godt.
Jeg elsker dig!
Mor sagde, jeg skulle gå ned til dig.
De tre var mine bedste venner.
Jeg voksede op med dem, lavede ballade og jagtede piger med dem.
Og jeg lod mig hverve med dem.
Nu ligger mine venner dér.
Dækket af jord og græs og ædt op af orme.
Jeg vil ikke skulle besøge mine sønner her.
Far, jeg har allerede meldt mig.
Jeg var nødt til det.
– Alle andre gør... – Du er ikke som alle andre.
De kaster sig hovedkulds ud i det. Ligesom de fjolser, vi var.
Soldater overlever, fordi de kan det. Men det kan du ikke!
Du skal altid tænke og bede først. Du gør det lige nu.
– Du vil fortryde det, hvis du gør det. – Jeg fortryder, hvis jeg ikke gør det.
Jeg vil være sygepasser.
– Sådan vil jeg tjene landet. – Nu tænker du over det hele.
Tror du, krigen bare tilpasser sig dig og dine ideer?
Jeg er da ikke i tvivl om, at det bliver hårdt.
Det bliver ikke svært, men umuligt.
Lige meget hvilken tro du har oppe i dit hoved, så går det aldrig sådan.
Og skulle du som ved et mirakel overleve –
– så er det ikke Guds fortjeneste.
Kom så, drenge, fart på.
Nu tilhører I Onkel Sam. Sig farvel til lillemor. Kom så.
Det havde jeg nær glemt. Her.
Den skal du have. Det er min.
Hav den lige der, hvor jeg vil være.
Farvel!
Jeg elsker dig.
"Kom hjem til mig, Desmond Doss. Jeg elsker dig."
Undskyld.
– Behøver jeg glo på din misdannelse? – Misundelse er en grim ting.
Er alt i orden? Du ser fortabt ud. Den seng er ledig. Klogt valg.
Derfra kan man se bjergene ved søen. Randall Fuller.
Desmond Doss.
– Kald ham Lærer. Ingen forstår ham. – Det er, fordi ingen her kan læse.
De kugler der tilhører en mand, der kalder sig Hollywood.
De ser ud til at tilhøre en mindre fyr.
Jeg har lige fået de sko.
– Grease Nolan, Red Hook. Og dig? – Virginia.
Bonderøv, hvad? Er du gift med din kusine? Det er gas.
– Smitty der giver Kirzinski røvfuld. – Som om du var bedre, tumpe.
– Jeg ville ikke gøre dig forlegen. – Paul Kirzinski, hyggeligt.
– Hvad sagde du, du hed? – Desmond Doss.
Det der er Tex Lewis. Han tror, han er cowboy.
Og Vito Rinnelli. Nok er han lille, men han er sej.
Davs.
Den flotte fyr her er Lucky Ford.
Walker og Pinnick der leger korthajer.
– Klap i, Grease. – Eller vil du gøre noget ved det?
Nå da. Den gode, gamle bog.
Jeg tror, Lucky har en god bog. Ikke også, Lucky?
– Det er god læsning. – Alle ret!
Stil op på række! Fart på! Kom så!
Du ser mig noget underlig ud, hvis jeg må sige det. Navn?
– Andy Walker. – Hvor længe har du været død?
– Sir? – Jeg hedder ikke sir!
Det er sergent Howell eller sjant!
Sir kalder man uduelige mennesker!
– Gespenst, siger du? – Walker, s–sergent.
– Så siger vi Gespenst. – Javel, hr. Sergent.
Der er noget galt med din fremtoning, menig. Jeg kan ikke helt lure hvad.
Er det håret?
– Eller de krøllede bukser? – Jeg har en kniv i foden.
Nå ja, selvfølgelig. Der har vi det. Kniven.
– Navn? – Smitty Ryker.
– Nej, menig Idiot. Ved du hvorfor? – Fordi jeg har en kniv i foden?
– Hvem satte den der? – Det var et uheld, sjant.
Det glæder mig, at det ikke var med vilje.
Hvem kastede kniven?
– Det gjorde jeg. Menig Kirzinski. – Der er noget indianer i dig.
– Hvilken stamme er du fra? – Jeg er polak.
Det må være cherokee eller shawnee. Siger du mig imod, beskidte sjover?
– Nej, sjant! – Lad mig høre dit indianerkrigshyl.
Kom med det!
Hvad er dit totemdyr? En snog?
– Nej, sjant. – Et egern? Er du et dansende rensdyr?
– Siger du mig imod, menig? – Nej, sjant.
Så kalder jeg dig fremover Høvding som tegn på dyb respekt for dit folk.
Tak, hr. Sergent.
Griner du ad mig, knægt, eller ser du bare sådan ud?
– Navn? – Desmond Doss.
Jeg har set majsstængler i bedre form. Jeg får lyst til at plukke en kolbe.
Tror du, du kan tåle mosten? Så er der jo ingen ko på isen.
Korporal, sørg for, at han ikke kommer ud i blæsevejr.
Menig Idiot. Løft foden. Højere!
Alle går udenfor nu!
– Fart på! Fart på, sagde jeg! – Jeg hopper lige i uniformen.
Har jeg bedt ham om det, korporal?
En mand, der er så stolt af sin krop i nøgen tilstand –
– sætter sikkert pris på den friske luft. Let så klunkerne, menig!
Fart på! Din søn af en ekshibitionist!
Jeg vil lære jer at binde et pælestik –
– så I kan få røven ned fra højderne –
– så jeg kan sparke dem. Lav en løkke. Det her er kaninhullet.
Kaninen kommer ud af hullet, løber rundt om træet og tilbage i hullet.
Forstået? Sæt i gang.
Udmærket, Tex. Klø på, Høvding.
– Har du prøvet at fange en ged? – Nej, sjant.
Har du set en ged i øjnene? Det havde også været unormalt.
Hvis du ikke trækker vejret, dør du.
Godt, menig Idiot.
Tillykke, Spaghetti. Der styrtede du 15 meter ned og brækkede halsen.
Fremragende. Menig Vito Rinnelli, du har kvalt dig selv, fjols.
– Er du fan af Benito? – Nej, sjant.
Lidt højere. Var du amerikaner, havde du været højere.
Hvad har vi her, Doss? En til hver pat?
Du skulle binde et pælestik, knægt. Ikke lave en bh.
– Hvad er så morsomt, korporal? – Aner det ikke, sergent.
Kom så! Kom så, tøser. Fart på! Videre, videre.
Vis mig noget glød. Gå til den.
Vis mig noget. Løb solen sort. Ned, ned.
Kom så, cowboy!
Videre!
Jeg vil se jer knokle.
Godt. Husk nu bag jeres ører. Kom så! Af sted!
Du nyder det garanteret, din nøgne særling.
Kom så. Gå til den. Af sted!
Kom nu! Hvad venter I på? Få røven med jer.
Kravl over væggen. Pas på splinter.
– Klarer du den? – Ja.
Videre! Hvad helvede laver du? Ingen har sagt, du må holde pause.
Få så røven hen til målstregen. Af sted!
Fart på!
Kom så over den målstreg!
Flot, Doss.
Det her er en personlig gave fra USA's regering til hver enkelt af jer.
En standard riffel.
Kaliber .30, M1. Et magasinfodret, skulderaffyret, halvautomatisk våben –
– der skal volde fjenden død og ødelæggelse.
Den skal være jeres kæreste, jeres elskerinde, konkubine.
Måske det eneste her i livet, I nogensinde vil holde af.
Lad os danse, drenge. Snup en pige.
Peg aldrig riflen fremad. Jeg vil nødig skydes i dag.
Lige meget hvor fristet I er. Anbring våbnet ved jeres side.
Hør efter.
Problem, menig Majsstængel? Er der ikke et i din størrelse?
– Eller er det farven? – Nej, sjant.
Jeg fik at vide, jeg ikke behøver bære våben.
Træd frem. Jeg må have hørt forkert.
Jeg beklager, hr. Sergent. Jeg kan ikke røre ved et våben.
– Hvad er der galt? – Der er sket en fejl.
– Jeg sagde det, da jeg meldte mig. – Det er umuligt.
– Ved du, hvorfor det er umuligt? – Nej.
USA's hær begår ikke fejl.
Så hvis der er et problem, må du være problemet.
Jeg skulle ikke være i et riffelkompagni.
Han er en CO.
Du er pacifist, og så har du ladet dig hverve?
Nej, jeg er en velvillig pacifist.
– Tager du pis på mig, Doss? – Nej. Jeg meldte mig jo.
Jeg har ikke problemer med at gå i uniform, gøre honnør for flaget –
– og udføre min pligt. Jeg vil bare ikke bære våben og tage liv.
– Du dræber ikke? Det er bare det? – Ja.
Du ved godt, at der sker en del drab i en krig, ikke?
– Ja. – Det er selve essensen af krig.
Godt.
Har du andre krav til USA's hær? Er der andet, vi kan gøre for dig her?
Han vil ikke arbejde om lørdagen.
Lørdage... Jeg er Syvende Dags Adventist.
Lørdag er min hviledag. Der må jeg ikke arbejde.
Det er næppe noget problem.
Vi beder bare fjenden om at lade være med at invadere os på hviledagen.
Godt, vi fik det på plads.
Hør så mine krav. De er knap så indviklede.
Så længe du står under min kommando –
– har du bare at parere ordre. Punktum.
Hvis du ikke kan gøre det her, kan du heller ikke i kamp.
Jeg vil anbefale afskedigelse af mentale årsager. Træd af!
Mine herrer! Hils på menig Desmond Doss.
Menig Doss tror åbenbart ikke på vold. Han vil ikke udøve vold.
Han vil ikke engang røre ved et våben.
Forstår I, menig Doss er pacifist.
Så I skal ikke regne med –
– at han redder jer på slagmarken –
– for han vil være så travlt optaget af at kæmpe med sin samvittighed.
– Det er ikke rigtigt. – Menig, giv agt!
Jeg er klar over, at nogle af jer har stærke meninger om det.
Det er det, vi kæmper for.
For at forsvare vores rettigheder og beskytte vore kvinder og børn.
Selvom menig Doss' overbevisning kan være skyld i, at kvinder og børn dør.
Så jeg vil bede hver enkelt i dette kompagni om –
– at vise menig Doss den respekt, han fortjener i den korte tid, han er her.
– Er det forstået? – Javel, hr. Sergent!
Hvad har du der, Dessie?
– Du ved, hvad det er. – Den virker ret lille.
– En halv Bibel til en halv mand. – Smitty, giv ham den nu.
Ingen har ringet dig op.
Hvorfor vil du ikke slås? Tror du, du er bedre end os?
– Nej. – Hvad nu, hvis du blev angrebet?
Sådan der. I Bibelen står der, man skal vende den anden kind til, ikke?
Jeg tror ikke, det handler om religion. Jeg tror, det er fejhed.
Ganske enkelt. Er det ikke rigtigt, Doss?
Er du en tøsedreng?
Kom så. Slå mig!
Du får lov til at slå først. Lige der.
– Slå mig, Doss. Kom så. – Stik ham en.
– Gør det. – Nej?
– Hvad er det? – Giv mig det.
– Flot dame. – Send det rundt.
Sådan en dame fortjener en rigtig mand.
– Giv mig det. – Spørg pænt.
– Vær nu sød. – "Vær nu sød at give mig det, Smitty."
Vær nu sød at give mig det, Smitty.
Hører du stemmer, Desmond?
Nej.
– Men jeg kan forstå, Gud taler til dig. – Jeg er ikke skør.
Føler du, folk betragter dig som skør?
Jeg ved godt, at jeg er anderledes.
Jeg vil ikke foregive. Jeg er, hvad jeg er.
Det lyder ensomt.
Er du ensom?
– Du hører altså ikke stemmer? – Nej.
Jeg beder til Gud og tror på, at han kan høre mig.
Men det er ikke en samtale som den, vi foregiver at føre lige nu.
– "Foregiver", menig? – Ja.
Jeg ved, I vil smide mig ud af hæren, men jeg er altså ikke kuleskør.
– Jeg tror bare på det, jeg tror på. – Jeg prøver bare at forstå det her.
Sagde Gud til dig, at du ikke må bære våben?
Gud siger, at man ikke må slå ihjel. Det er et af hans vigtigste bud.
De fleste opfatter det som, at man ikke må begå drab.
– Krig er helt andre omstændigheder. – Jesus sagde:
"Et nyt bud giver jeg jer."
"I skal elske hinanden, som jeg har elsket jer."
Vi kæmper mod selveste Djævlen. Det må du som god kristen da kunne se.
Det kan jeg også, og det er derfor, jeg meldte mig.
Men jeg vil altså ikke bære våben.
Hans overbevisning er unik, men danner ikke grundlag for afskedigelse.
Hvordan opretholder jeg disciplinen med en som ham i min enhed?
Det ved jeg ikke. Men han er en helt legitim pacifist.
Han kan være sygepasser, forudsat at han klarer resten af træningen.
Måske kan vi foregive at tro på hans overbevisning.
Giv ham barak– og køkkentjans.
Hvis han ævler om Gud, gør du ham helvede hedt. Han skal ud.
Doss, dit område er en skændsel! Det ligner en svinesti!
Er det sjovt? Har du noget pis at sige?
Det, I glemmer, er, at en enhed ikke er bedre end det svageste led.
For at I skal lære det, er weekendorloven inddraget.
I får alle køkkentjans!
Lige nu stiller I med fuld oppakning til en 30 kilometers strækmarch. Kom så!
Mand jer op. Ikke noget med selvynk.
Jeg væmmes ved at se jeres selvynk.
I aner ikke, hvad træthed er. Vi fortsætter, til jeg dejser omkuld.
Hold så op! Jeg prøver at sove.
Lad mig være!
Hvorfor helvede er du her stadig?
– Alle ret! – Rør.
Hvor er Doss?
– Det her gavner ikke nogen. – Det var ikke det, jeg meldte mig til.
Det handler ikke om, hvad du meldte dig til, men om disse mænds liv.
Og dit.
Lad det nu få en ende.
Klæd dig på, så følger jeg dig ud.
Det er i orden, Doss.
Det er ikke nogen skam.
Kom så.
Jeg har ekstra vagttjeneste i dag og køkkentjansen her til morgen –
– så det kan jeg ikke.
I orden, Doss.
Menig Doss, kan du udpege dem, der slog dig?
Nej, sjant.
Siger du, at du ikke ved, hvem der overfaldt dig?
Jeg har aldrig sagt, at jeg blev overfaldet.
Hvad helvede siger du så, Doss? Blev du forslået af at sove?
Jeg falder altid hårdt i søvn.
Hvis I skal have dyppet snablen, så tag regnfrakke på.
– Jeg gider ikke se jer pisse hvidt. – Vil De ikke have en sjat til kaffen?
– Taler De af erfaring, sergent? – Det må du tale med din mor om.
Rør.
Menig Doss, jeg kan ikke give dig en passerseddel.
Den tilfalder kun mænd, der har bestået grundtræningen.
Med al respekt, så har jeg bestået.
Jeg søgte om orlov for tre uger siden. Jeg skal giftes i eftermiddag.
Der står, De ikke er riffeltrænet.
Jeg behøver ikke bære riffel. Oberst Stelzer...
Oberst Stelzers afgørelse var: "Doss kan være sygepasser –
– forudsat at han består alle andre dele af træningen."
Men De har ikke bestået skydetræningen. Så enkelt er det.
Vis mig, De kan bruge en riffel, så underskriver jeg Deres orlov.
Korporal Cannon, ræk menig Doss Deres våben.
– Jeg rører ikke ved riflen. – Jeg beder Dem ikke, menig!
Det er en direkte ordre fra en kompagnichef.
For himlens skyld, Doss –
– stop nu det her pjat og rejs hjem.
Hvis De nægter, har jeg intet andet valg end at stille Dem for en krigsret.
Og så må De tilbringe resten af krigen i et militærfængsel.
Jeg kan ikke.
Hvor meget længere vil du vente?
Vi har ventet længe nok.
Det gør mig ondt. Sommetider får mænd bare kolde fødder.
Nogle gør måske, men ikke min Desmond.
Du synes sikkert, jeg er et dumt svin –
– der kun tænker på regler og ikke sine mænd.
Må jeg?
Jeg tror også på denne bog.
Og som alle andre kæmper jeg med min samvittighed.
Men hvad gør man, når alt det, man sætter højt, er under angreb?
Det ved jeg ikke.
Jeg har ikke svar på så store spørgsmål.
Men jeg føler også, at mine værdier er under angreb, og jeg ved ikke hvorfor.
Jeg vil skide på dine principper, for det gør japserne.
Hvis en af dem angriber dig og en såret soldat, slår du ham med Bibelen?
Jeg ofrer gerne livet for mine folk.
Man vinder ikke krige ved at ofre livet.
Jeg er kun kommet, fordi jeg ikke vil se dig rådne op i fængslet.
Erklær dig skyldig og lad retten afgøre det. Måske kan du tage hjem og bede.
Lad de tapre mænd derude vinde krigen.
Hvis jeg ikke kan overbevise dig, kan hun måske.
Jeg måtte ikke ringe til dig.
Jeg vidste, at du ikke gjorde det med vilje.
Hvad har de gjort ved dig?
Ikke noget. Jeg gik et par omgange mod væggen og tabte.
De siger, du kan komme i fængsel, Desmond. Leavenworth.
– Der må være en anden mulighed. – Jeg ved ikke, hvad det skulle være.
De behandler mig som en forbryder, fordi jeg ikke vil slå ihjel.
Du prøvede. Ingen kan påstå noget andet.
– Men hvem vil du redde i fængslet? – Sikkert ingen.
Så tag dog det våben og vift med det.
Du behøver ikke bruge det. Bare mød dem på halvvejen.
– Det kan jeg ikke. – Det er bare hovmod og stædighed.
Du må ikke forveksle din egen vilje med Herrens.
Har jeg været hovmodig?
Måske er jeg hovmodig.
Men jeg holder ikke mig selv ud, hvis jeg ikke er tro mod min overbevisning.
Og hvordan kan du så holde mig ud?
Jeg ville aldrig være den mand, jeg ønskede, i dine øjne.
Jeg faldt for dig, fordi du ikke var som andre.
Og du prøvede ikke på at være det.
Du må ikke et øjeblik tro, at du skuffer mig.
Jeg vil elske dig uanset hvad.
Jeg ved ikke, hvad han vil gøre. Han taber uanset hvad.
Han skal erklære sig skyldig, men så bliver han afskediget.
Hvis han tager kampen op, kommer han i fængsel.
Uanset hvad, bliver han kaldt kryster, og det kan han ikke leve med.
Tak, Dorothy.
Hvis du taler med ham, så sig, at vi elsker ham, og at vi beder for ham.
– Vi beder for jer begge. – Det skal jeg nok. Farvel.
– Er du fra forstanden? – Selvfølgelig er jeg fra forstanden.
Hvad tror du selv?
Skrub ud.
Vig fra mig, kvinde!
Nu skal jeg.
– Kan jeg hjælpe? – Jeg søger brigadegeneral Musgrove.
Det kan ikke lade sig gøre uden en aftale.
Vil De sige, at korporal Thomas Doss ønsker at tale med ham?
Han sidder i et meget vigtigt møde.
Jeg kæmpede med ham i Frankrig i Belleau Wood. Han var min kaptajn.
Det er yderst vigtigt, frue.
Tak.
– Der står en mand derude. Tom Doss. – Doss?
Det er hurtigt klaret, og så kommer du hjem, som om intet var hændt.
Jeg elsker dig.
Høringen omhandler Desmond Doss. Anklagen er lydighedsnægtelse.
Hvordan stiller anklagede sig?
Menig Doss ønsker at erklære sig ikke skyldig.
Er det rigtigt, menig? Jeg troede, De ville indgå en form for forlig.
– Ja, men jeg har ombestemt mig. – Vil De gå videre til en krigsret?
Så er det Deres eget ansvar, menig. Fortsæt.
Høje ret, menig Doss vifter med sin moral over for os –
– som var det en slags æresemblem. Han skilter med sin afsky –
– ved at nægte at adlyde en række ordrer fra sin overordnede.
Mens de bedste af vores unge mænd...
– Alt i orden? – Ja.
– Er de stadig ved at votere? – Ja.
– Gå ind med det her. – Kun militært personel har adgang.
– Så få en af dem til det. – De vil ikke hjælpe ham.
Der er blot ét spørgsmål, som enhver militærdomstol må stille anklagede.
Benægter De at have nægtet at adlyde oberst Sangstons direkte ordrer?
Gør De, menig?
– Nej. – Hvorfor bestrider De det så?
De vil ikke bære våben, så hvorfor vil De så gerne i kamp?
Fordi da japanerne angreb Pearl Harbor, tog jeg det personligt.
Alle, jeg kendte, var parat til at melde sig. Også mig.
Der var to mænd i min fødeby.
De blev kasseret. De tog deres liv, fordi de ikke kunne gøre tjeneste.
Jeg var på en fabrik og kunne have fået udsættelse, men det er forkert.
Det er ikke rigtigt, at andre mænd skal kæmpe og dø –
– mens jeg var i sikkerhed herhjemme. Jeg er nødt til at gøre tjeneste.
Jeg brænder for at være sygepasser.
Sammen med de andre. Ikke mindre farligt.
Men mens de tager liv, så redder jeg dem.
Når verden så gerne vil flå sig selv i stykker –
– virker det ikke så dumt at ville sætte lidt af den sammen igen.
– Der er ingen adgang... – Hør nu her. Min søn er anklagede.
– Ja, men... – Jeg har oplysninger...
Det er prisværdige synspunkter, men fakta er uomtvistelige, så...
Hvad dælen foregår der? Slip ham.
– Det er en uniform fra 1. Verdenskrig. – Ja. Jeg må vise Dem det her.
Med al respekt, så er De ikke medlem af militæret mere og må ikke deltage.
Er det sådan, det fungerer?
Man kæmper for sit land, mister det, man har kært, og så bliver man vraget?
– Ens uniform bliver glemt? – De var ved Lys?
– Ja, og Belleau Wood. – Dekoreret to gange, ser jeg.
Jeg formoder, De er meniges far?
Ja. Thomas Doss.
Så ved De som tidligere militærmand, at der er love...
Jeg kender loven og ved, at min søn er beskyttet af de love.
Og jeg tror på dem, ligesom han gør.
Jeg kæmpede for at værne om dem. Det troede jeg i hvert fald, jeg gjorde.
For ellers ved jeg ikke, hvad fanden jeg lavede der.
Tak, korporal Doss.
Lad mig se brevet.
De må gå ud.
"Anklagedes ret som pacifist er beskyttet af Kongressen –
– og han kan ikke tvinges til at give afkald på den ret."
"Det gælder også hans modvilje mod at bære våben."
Underskrevet brigadegeneral Musgrove, Washington, D.C.
Oberst?
– Jeg trækker anklagerne tilbage. – Så er sagen afvist.
Menig Doss, De kan nu drage ud på slagmarken –
– uden et våben som beskyttelse.
De kan genoptage tjenesten og påbegynde træningen som sygepasser.
– Hvor er han? – Han gik. Jeg bad ham blive.
– Jeg sagde, at du ville tale med ham. – Det gør ikke noget.
– Sig til ham, at jeg elsker ham. – Det skal jeg nok.
Du har bare at komme hjem til mig.
OKINAWA MAJ 1945
– Hold nu mund. – Hollywood, klap i.
– Dæmp jer. – Hold så kæft!
– Hollywood, jeg plaffer dig ned. – Luk så.
– Vent med at juble, til vi er der. – Lyseslukker.
– Gør plads. – Ud til siden.
96. Eller det, der er tilbage af dem.
Det er dem, vi skal afløse.
Det ser fint nok ud.
Fri bane.
Kaptajn Glover.
Løjtnant Manville, 96. Vi skulle melde os til Dem.
– I orden. Giv dem noget at spise. – Javel.
– Det er sergent Howell. – Hvem er Doss?
Derovre.
Er du Doss?
Irv Schecter.
Dig og mig og Page her er de eneste sygepassere, vi har tilbage i området.
Så vi skal vel arbejde sammen.
– Kommer I lige fra fronten? – Hvordan er der?
Hvordan er der, spurgte jeg?
Hacksaw?
Vi klatrede derop seks gange. Seks gange smed de os ned.
Den sidste gang var der intet tilbage af 96.
De er dyr.
Stinkende dyr.
Japserne er ligeglade med, om de dør.
De vil dø og bliver ved med at angribe.
Og de giver aldrig op.
Her. Værsgo, makker.
Japserne går bevidst efter de sårede.
Pil alle de røde kors af. Japserne belønner nedskudte sygepassere.
Det hvide er centrum.
Her. Jeg har en ny hjelm til dig. Passer til alle størrelser.
Der er vores mål. Hacksaw Ridge. Hvis vi tager den –
– får vi måske Okinawa. Hvis vi får Okinawa, tager vi Japan.
Tag en puster. Vores venner i flåden blødgør dem lidt.
Ingen kan overleve det lort.
Jo, de kan.
Løjtnant, de bunkere her, her og her, er det nøjagtigt?
Ja...
Ja, måske lidt længere tilbage, men ikke andet.
– Det ser helt anderledes ud deroppe. – Fri bane, kaptajn.
D'herrer, af sted!
– Det er blod. – Det siger du ikke?
Vi er ikke i Kansas mere, Dorothy.
Videre.
Gør plads.
Brown, giv den her til Jessop.
I dækning!
Hvor helvede er de? Jeg kan ikke se noget.
Aner det ikke.
– Sygepasser! – Herovre!
Pres hånden mod her. Pres hånden her, Jack.
Vi skal nok få dig i dækning. Kom.
Kom med mig.
Fremad!
– Jeg kan ikke se nogen. – Er det en af dem?
Aner det ikke. Bare skyd.
Kom så.
Vito!
Pis.
Sygepasser! Vito er ramt!
Flyt dig!
– Er du såret? – Jeg er uskadt.
Kom. Jeg har dig, Ralph. Træk vejret.
Træk vejret. Du skal nok klare den.
Træk vejret.
Jeg har dig.
Hallo! Giv ham et skud morfin og gå videre.
– Han klarer den ikke. – Doss, nej. Nej.
Du må ikke gå fra mig. Jeg har børn!
Du må ikke gå fra mig.
Jeg går ingen steder. Jeg skal nok få dig hjem.
Jeg tager mig af dig, Ralph. Jeg får dig hjem.
Her kommer morfinen.
Den virker med det samme. Vi skal nok få flyttet dig.
Båre! Båre!
– Op! – Jeg er såret.
Du fejler ikke noget.
Pis! Vent lidt.
Af sted. Vi er de rene skydeskiver her.
Han har førsteprioritet.
– Han dør, før vi får ham ned. – Det ved du ikke.
Få ham ned. Forstået?
I orden.
Vi skal nok få dig hjem.
Sygepasser! Hjælp!
Når vi ikke kan se dem, kan de heller ikke se os.
Jeg har dig, Frank. Hvor er du ramt?
– De kan sgu se os, Karl Smart. – Doss, kom nu.
Giv mig en hånd.
Ned!
Derovre! Bunkerne.
Jeg kan se dem. Duk Dem hellere.
– De er lige foran os. – Jeg kan også se dem.
Ryk ind og angrib med alt, hvad I har.
Jeg sender våbenenhederne ind over flanken.
Kom!
Hold det stramt, så bliver du frisk som en fisk.
– Jeg har ham, Doss. – Kom og sæt dig her.
– Går det? – Ja.
Dumme svin!
Du tager det der.
Skyd!
Røg!
Dækningsild!
Af sted, Gespenst, ned i hullet.
Af sted, Smitty, vi dækker dig. Springvis fremrykning.
Dækningsild.
Taske!
– Gespenst! – Fri bane.
Kom så, gør det. Gør det, Gespenst.
Dækningsild!
For satan!
Dæk hans røv.
Sygepasser! Hjælp mig!
Angrib!
Jeg er her. Pres på det med hånden.
Gespenst.
– Bare rolig. Hvor er du ramt? – Det ved jeg ikke.
Du har en bule i hovedet. Fint nok.
– Hvad hedder du? – Ernie.
– Ernie hvad? – Ernie Walker.
Også kaldet?
– Gespenst. – Gespenst. Du er uskadt.
Flot klaret, folkens.
Grav jer ned for natten. Vi bliver her. I morgen rydder vi resten af bjerget.
Find jer et sikkert hul nær bunkeren. Vagtskifte hver anden time.
Hovedet nede, røven længere nede. Og skyd alle, der ikke taler engelsk.
– Gælder det også Grease, sjant? – Især ham.
Jeg vil blæse på, om I skal pisse eller skide. Det er farligt at gå alene.
– Hvor helvede skal du hen, Doss? – Der er stadig flere sårede derude.
– Jeg går med ham. – Tænk jer om. Hold ørerne nede.
Find et sted.
Rinnelli og Henry døde efter det første kvarter. Med det samme.
Med det samme.
Peterson, Popeye. Standford og Murphy.
– Page og Unger. – Ralston.
"I fredstid begraver sønner deres fædre."
"I krig begraver fædre deres sønner."
Gider du godt klappe i med det pis?
Det hjælper ikke nogen.
Det har du sgu ret i. Ikke her.
Hit med den.
Han er skudt i maven.
– Han skal bruge plasma. – I orden.
Du skal nok klare den. De tager sig af dig.
– Skal vi finde et hul? – Det lyder som en god ide.
Tag din hjelm på.
Skal du ikke have dem?
Jeg spiser ikke kød. Bare tag.
Nej, selvfølgelig gør du ikke det.
Det er fandeme en flot dame.
Du ved godt, at hun er en klasse over dig, ikke?
Jo, jeg gør.
– Det må du ikke sige til hende. – Hun ville være lykkeligere med mig.
Indtil hun lærte dig at kende.
Sommetider er jeg et dumt svin.
Sommetider?
Fint nok.
De japsere er luskede.
Jeg tager første vagt. Så kan du sove lidt.
Det var sgu lidt af en drøm.
Jeg drømte, at jeg blev spiddet. Jeg kunne ikke gøre noget.
Riflen står lige der.
Den bider ikke.
Jo, den gør. Se dig omkring.
Efter det, vi har oplevet, ville enhver ved sine fulde fem råbe på et våben.
Jeg har aldrig sagt, jeg var ved mine fulde fem.
Min far drikker.
Han kæmpede i årevis, men det havde taget på ham og gjorde ham led.
Du kendte ham da. Min kunne have været enhver uduelig skiderik.
– Opfostrede din mor dig? – Jeg kendte hende.
Men hun sendte mig på børnehjem, da jeg var fem. Jeg så hende aldrig igen.
Jeg lærte hurtigt at hade.
Og at gennemskue folk hurtigere, men dig tog jeg helt fejl af.
Min far tæskede min bror og mig, bare fordi solen stod op og gik ned.
Det kunne jeg godt holde ud. Men når han gjorde det mod vores mor...
Vig fra mig, kvinde!
Nu er det nok! Ikke mere. Hører du?
Tryk nu af.
Nej, lad være!
– Men du slog ham ikke ihjel? – Inderst inde gjorde jeg.
Derfor lovede jeg Gud, at jeg aldrig mere ville røre et våben.
Du får ikke mit, for du er bindegal.
Af sted! Kom herover!
Træk jer tilbage! Af sted.
De kommer op nede fra jorden.
Searchlight, her er Baker Six. Anmoder om støtte. Yoke Tare 5–1–5.
Jeg ved sgu godt, det er dér, vi er, men jeg regner ikke med, vi bliver her.
– Jeg har anmodet om artilleristøtte. – Tilbage! Af sted!
Jeg er her, kammerat.
Dæk mig.
Af sted!
Kom væk, knægt.
Kom her.
Du ved, hvad du skal gøre. Pres.
Jeg skal ikke bruge plasma. Giv det til ham derovre.
– Jeg klarer mig. Smut. – Grease!
Tag Irv med! Vi ses om lidt.
Kom.
Vi skal væk. Kom.
Håndgranat!
– Lad os komme væk. – Af sted!
– Jeg er bange. – Det tager smerten.
Nej, du gør det ikke. Kom nu.
Bliv hos mig, Smitty. Vi skal videre.
Hjælp mig med at få ham ned.
– Kom nu. – Glem det. Han er død.
– Nej. – Kom nu! Vi skal væk herfra.
Kom så. Skynd jer ned.
Hvad forlanger Du af mig?
Jeg forstår det ikke.
Jeg kan ikke høre Dig.
Sygepasser! Hjælp mig!
Godt.
Du er i gode hænder. Forsigtig.
6. 8.
...14.
– Få mændene fastspændt nu. – Menig Ford, hvor mange?
– Der kom kun 32 ned. – Du almægtige.
– Lad os få dem sendt af sted. – Javel.
Harry, det er Desmond. Vi skal nok få dig lappet sammen.
Bare træk vejret.
– Obersten vil tale med Dem. – Jeg skal bruge jeepen.
I bliver og holder udkig efter japsere. Bliv her og hold udkig!
Hjælp! Hjælp mig.
Pas på.
Jeg har dig.
Læg din hånd på og pres. Jeg kommer tilbage, okay?
Okay.
Tag dig sammen.
Vi er ved kanten, Eric.
Bare hold ud.
Du klarer den, Eric.
For pokker da. Det skal nok virke. En til hvert ben, Eric.
Vi får dig fastgjort og ned. Jeg har dig.
Du må stole på mig, Eric.
– Japsere! – Det er en af vores. Vent. Kom.
Jeg har dig. Jeg har dig.
Kom. Jeg har dig. Du klarer den.
Hank, en til.
Oberst, indstil beskydningen af Hacksaw.
Der er stadig over 100 mand deroppe.
Sig, de skal indstille beskydningen. Sid ned, Jack. Jeg henter en drink.
Vi har lige mistet vores dækningsild.
De rører på sig. Vi skal væk. Kom.
Det var på tide.
De bliver ved med at komme.
– Løft. – Jeg har.
Doss. Doss.
Hjælp mig.
Du må stole på mig. Tag en dyb indånding.
Kom så, makker. Kom.
Jack, du ved ikke, om de er i live.
– Det går ikke uden forstærkninger. – Så skaf mig forstærkninger.
Jeg har ingen friske mænd. Jeg har ingen tropper.
Tre bataljoner blev udslettet i dag. Det tager over en dag at få flere folk.
Det er ikke hurtigt nok.
Så, rolig nu. Bare rolig.
Bare rolig.
Morfin. Det er godt.
Pinnick. Pinnick. Det er Doss.
Det er Doss. Vær stille.
– Jeg har dig. Er du såret? – Jeg kan ikke se noget.
Vær stille.
Sid stille. Sådan.
Hold ud.
Prøv så nu.
Jeg troede, jeg var blind!
– Dæmp dig. Kan du gå? – Det ved jeg ikke.
Vi skal væk herfra. Kom.
Vi har dig.
Det er mig. Desmond.
Jeg lapper dig sammen. Er du parat til at komme væk herfra?
Det kan du tro.
Herre.
Hjælp mig med at redde en til. Hjælp mig med at redde en til.
En til. Hjælp mig med at redde en til.
En til.
Gør plads.
Hvor fanden kommer de fra?
– Fra Hacksaw. – Havde de ikke trukket sig ud?
Ikke dem alle. En eller anden tosse firer sårede ned fra toppen.
Han firede også et par japsere ned.
Men de klarede den ikke. Jeg kommer igen om lidt.
Forsigtig. Sådan. Kør.
Ned. Der er japsere overalt.
Det var satans. Menig Majsstængel. Du er fuld af overraskelser.
– Vil De have morfin? – Enten det eller en kugle.
Her.
Lad mig se på dig. Hvordan ser det ud? Ikke værst.
Lad mig se. Det ser værre ud, end det er.
Pigerne vil stadig kysse dig.
Sjant?
– Klarer De den lidt? – Ja, smut.
Jeg kommer tilbage. Er du klar? Kom så. Dig og mig. Kom.
Kaptajn, der er noget, De må se.
Vores folk er kommet ned i en lind strøm. Hollywood er her.
Jeg troede aldrig, jeg skulle se ham igen. Kom.
– Hvad helvede? – Goddag.
– Davs, kaptajn. – Kaptajn.
– Godt at se dig, knægt. – Kaptajn Glover.
– Hvordan kom du ned? – Doss.
– Howell er deroppe. – Var det Howell og Doss?
Nej, det var kun Doss.
Kun Doss?
Kujonen Doss.
– Du er som tyggegummi på en sko. – Giv mig det.
Du er sent ude med skydetræningen.
– Læg Dem op på det. – Det er gas.
Nej, jeg trækker Dem.
Kom så.
Klar? Så er det nu.
– Vi har fået gæster! – Kom så.
– Op med armene. – Det mener du ikke, Majsstængel.
"Du skal lave et pælestik, ikke en bh."
Kom så.
Klar? Af sted.
– Sæt mig ned! – Javel.
– Sergent Howell. – Doss er stadig deroppe.
– Hvad helvede? – Han har japsere i røven.
Vi har ham.
Rolig, Doss.
Du er i sikkerhed.
Desmond, det er i orden nu.
Desmond.
Forsigtig. Kom.
Er du såret?
Nej.
Lad os få soldaten hen på lazarettet. Kom. Forsigtig.
Gør plads.
Hvor er Irv?
Sygepasseren Schecter? Han klarede den ikke.
Han døde af chok. Ingen plasma. Det gør mig ondt.
Jeg kunne kun se denne magre knægt. Jeg vidste ikke, hvem du var.
Du har gjort mere, end nogen anden kunne have gjort for sit land.
Og jeg har aldrig taget mere fejl af nogen i mit liv.
Jeg håber, du en dag kan tilgive mig.
Vi skal derop igen i morgen.
Jeg ved godt, at det er din hviledag i morgen.
De fleste af mændene tror ikke på samme måde som dig.
Men de tror så meget på, hvor meget du tror.
Det, du udrettede deroppe, er et sandt mirakel.
Og det vil de være en del af.
Og de tager ikke derop uden dig.
Hvad sker der?! I skulle være gået for ti minutter siden.
– Vi venter. – På hvad?!
– På at menig Doss beder færdigt. – Hvem helvede er menig Doss?
Lad os komme i gang.
Ned!
Ned på jorden! Nu!
Vent. Jeg har morfinen.
Lad os få dem ned.
Min Bibel.
– Min Bibel. – Stop. Stop, stop, stop. Stop!
Min Bibel, min Bibel, min Bibel!
Okay.
Du kommer hjem nu, Desmond. Vi har erobret Hacksaw.
Vent, vent!
Desmond.
Desmond Doss bar 75 sårede mænd i sikkerhed på Hacksaw Ridge.
Han var den første pacifist, som fik Tapperhedsmedaljen –
– der er USA's største udmærkelse for tapperhed i kamp.
Desmond og Dorothy var gift –
– indtil hendes død i 1991.
Han var beskeden om sit heltemod og sagde, det var Guds fortjeneste.
Jeg bad hele tiden.
Jeg bad til Herren: "Hjælp mig med at redde en til."
Da det lykkedes, sagde jeg til Herren: "Hjælp mig med at redde en til."
Han sagde ganske enkelt:
"De sande helte ligger begravet derovre."
Det er forkert at anfægte andres overbevisning –
– uanset om det er i hæren eller ej.
Når man har en bestemt overbevisning –
– er det ikke for sjov. Så er det den, man er.
Selvom jeg havde sagt de ting til ham med hensyn til at bære en riffel –
– og at han ikke skulle stå ved min side uden en –
– så fandt jeg ud af –
– at han var en af de tapreste personer, der fandtes.
Og at han endte med at redde mit liv, er det paradoksale ved historien.
Der var løbet blod ned i en fyrs ansigt og øjne.
Han lå og stønnede og kaldte på en sygepasser.
Jeg tog vand fra feltflasken, lidt bandage og vaskede hans ansigt.
Og mens jeg vaskede ham, dukkede hans øjne frem.
Hold da op. Han lyste bare op.
Han sagde: "Jeg troede, jeg var blevet blind."
Og hvis jeg ikke havde fået andet end det smil, han gav mig –
– havde det været belønning nok i sig selv.
Desmond Doss døde i marts 2006 i en alder af 87.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekster: Kai–Asle Sønstabø Dansk Video Tekst