‫- NETFLIX מציגה -‬
‫- כרטיס עלייה למטוס -‬
‫ה-20 בדצמבר הוא היום הכי גרוע לנסיעות‬ ‫בנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי.‬
‫יותר מ-193,000 נוסעים‬ ‫מגיעים ויוצאים באותו יום,‬
‫זה גורם לעיכובים בצ'ק-אין‬ ‫של 23 דקות בממוצע,‬
‫ולזמן המתנה של 117 דקות באבטחה בשעת השיא.‬
‫אבל מכל הנוסעים שחשו‬ ‫שלא בנוח ביום הלא נוח הזה...‬
‫סלחו לי.‬ ‫-סליחה.‬
‫...חשוב סיפורה של רק מישהי אחת.‬
‫כי היום, הנוסעת הזאת מאחרת.‬
‫סלחו לי.‬
‫סליחה!‬
‫האדלי סאליבן עומדת לפספס‬ ‫את הטיסה שלה ללונדון בארבע דקות.‬
‫רגע! בבקשה, אני כאן.‬
‫סליחה, גברת. איחרת.‬
‫יש 367 נוסעים על טיסת טי.איי-5120.‬
‫יש 412 חפצי מטען, 344 פריטים אישיים,‬
‫ארבעה בעלי חיים לתמיכה רגשית,‬ ‫ו-62 כריות צוואר.‬
‫הנוסעים האלה יטוסו ביחד‬ ‫במשך שש שעות ו-47 דקות,‬
‫כולם, מלבד האדלי.‬
‫יש שיגידו שזה מזל רע‬ ‫להחמיץ את הטיסה בארבע דקות.‬
‫אולי תעדיפו לחשוב שהכול קורה מסיבה מסוימת.‬
‫אבל עבור האדלי,‬ ‫ארבע הדקות האלה לא יהיו דקות חסרות מזל.‬
‫כי מאוד בקרוב, בחור ובחורה ייפגשו,‬
‫וזה ישנה הכול.‬
‫- חלום ליל קיץ -‬
‫אבל רק שיהיה ברור,‬
‫זהו לא סיפור על אהבה.‬
‫זהו סיפור על גורל.‬
‫או סטטיסטיקה.‬
‫זה באמת תלוי עם מי אתם מדברים.‬
‫- אהבה ממבט ראשון -‬
‫הבחורה היא האדלי אלה סאליבן.‬
‫היא בת 20. גובהה 1.65 מטרים‬
‫היא מאחרת 21 אחוזים מהזמן,‬
‫וזה במקרה ממוצע‬ ‫חיי הסלולה של הטלפון הנייד שלה.‬
‫היא מפחדת משלושה דברים, כולל מיונז,‬
‫חללים קטנים ורופאי שיניים.‬
‫אבל היה דבר אחד‬ ‫שהיא מעולם לא חשבה שיעורר בה פחד.‬
‫זה רק לסמסטר אחד.‬
‫אבא, אתה תלמד שירה במדינה‬ ‫שממנה מגיע שייקספיר.‬
‫איך זה שאתה לא מתחרפן עכשיו?‬ ‫-אני מתחרפן.‬
‫זה מדהים.‬
‫תמיד רציתי ללמוד בחו"ל...‬ ‫-בעצם...‬
‫מותק, את ואני נשארות כאן.‬
‫למה?‬
‫היא לא הייתה מוכנה להודות בכך,‬ ‫אבל ברשימת הפחדים שלה,‬
‫גירושים פתאום מדורגים‬ ‫הרבה יותר גבוה מאשר מיונז.‬
‫הדבר הטוב ביותר שנוכל לעשות‬ ‫הוא להעלות אותך לטיסה הבאה.‬
‫נותרו שני מושבים, שניהם במחלקת עסקים.‬
‫מתי היא ממריאה?‬
‫בעוד שעה וחצי. מגיעה ללונדון ב-9:55 בבוקר.‬
‫החתונה של אבא שלי היא בצהריים.‬ ‫-את צריכה לחשוב על זה?‬
‫תרשי לי לחשוב על זה לשנייה?‬
‫אני פשוט... מצטערת, רק שנייה.‬
‫רק...‬
‫היי, מותק, מה קורה?‬
‫היי, פספסתי את הטיסה שלי.‬ ‫-מה?‬
‫אוכל לעלות על הטיסה הבאה, אבל יש מקום‬ ‫רק במחלקת עסקים, והיא נוחתת רק בעשר.‬
‫מחר?‬
‫לא, הלילה. אני אגיע על כוכב שביט.‬ ‫-האדלי.‬
‫מצטערת.‬
‫טוב, תקני את הכרטיס‬ ‫ואני אתן לך בחזרה את הכסף.‬
‫לא, אני יכולה לשלם על זה.‬ ‫-אל תהיה מגוחכת.‬
‫את לא יכולה להרשות זאת לעצמך.‬ ‫-בסדר. תודה. אני באמת חייבת לנתק.‬
‫בסדר. תשלחי לי הודעה ברגע שתנחתי, בסדר?‬
‫כן, בסדר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫בסדר, כן, כרטיס אחד‬ ‫במחלקת עסקים ללונדון, בבקשה.‬
‫תודה רבה. תודה.‬
‫סליחה.‬
‫זה לא עובד.‬
‫לכן זה פנוי.‬
‫כמובן.‬
‫מה?‬
‫לא משנה. זה בסדר. תודה.‬
‫הודעת עלייה לטיסה איי.אי-3670...‬
‫תוכלי לשאול את שלי אם תרצי.‬
‫זה, כפי שאולי ניחשתם,‬ ‫הוא הבחור. אוליבר מרטין ג'ונס.‬
‫הוא בן 22, גובהו 1.8 מטרים.‬
‫הוא מגיע בזמן, ב-94 אחוזים מהזמן,‬
‫שזה במקרה, ממוצע‬ ‫חיי הסוללה בטלפון הנייד שלו.‬
‫גם הוא תמיד פחד משלושה דברים,‬
‫חיידקים, החושך,‬
‫והפתעות.‬
‫זאת המגילה...‬
‫המגילה?‬
‫...עליה כתוב‬
‫שמו של כל גבר שנמצא ראוי‬
‫בכל...‬
‫כרגע הוא עדיין מקומי.‬
‫עם הטיפול הנכון, הסיכויים שלה טובים מאוד.‬ ‫הדברים האלה לא תמיד צפויים.‬
‫זה היה הרגע בו אוליבר החליט‬ ‫שלעולם הוא לא יופתע כך שוב.‬
‫כל דבר בחיינו נמדד כעת על ידי ביג דאטה,‬
‫הקשרים החברתיים, הרגלי הקנייה שלנו,‬ ‫אפילו הצעדים היומיומיים שלנו.‬
‫זה אומר שבסופו של דבר, יום אחד,‬
‫כל דבר בחיינו יהיה צפוי.‬
‫תמיד יש כמה דברים שיתפסו אותנו בהפתעה.‬
‫לא אם יש לנו מספיק נתונים.‬
‫כשמפחדים מהפתעות,‬
‫נראה שעדיף לא להשאיר דבר ליד המקרה.‬
‫תוכלי לשאול את שלי.‬
‫כלומר, עד שפוגשים‬ ‫בחורה אמריקנית עם סוללת טלפון ריקה.‬
‫מצטערת, אני לא חולקת‬ ‫מכשירים אלקטרוניים עד הדייט השלישי.‬
‫בסדר. לא, אני מניח שזה די אינטימי.‬
‫סיימתי, אם את רוצה להשתמש בזה.‬
‫תודה. אני...‬
‫הסוללה שלי תמיד מתרוקנת.‬ ‫-כנראה היא רק צריכה תחזוק.‬
‫לסוללות טלפון‬ ‫יש מספר מוגבל של מחזורי טעינה.‬
‫אתה טיפוס טכנולוגי או...?‬
‫חנון מתמטיקה.‬
‫אני לומד סטטיסטיקה באוניברסיטת ייל.‬
‫ואו.‬
‫רמיזת סטטוס מעודנת.‬
‫אני בריטי, אני לא יכול להתאפק.‬
‫אגב, אני אוליבר.‬
‫כמו בטוויסט.‬
‫ואומרים שהאמריקאים הם חסרי תרבות.‬
‫אנחנו בהחלט חסרי תרבות.‬ ‫אני פשוט מעריצה של דיקנס.‬
‫אני האדלי.‬
‫ובכן, נעים להכיר אותך.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫מה את לומדת האדלי שמעריצה את דיקנס?‬
‫ספרות אנגלית?‬ ‫-אני...‬
‫עוד לא החלטתי.‬
‫זה לא שהתעוררתי בוקר אחד,‬ ‫כאילו, "אני אהיה עורכת דין לענייני מיסים."‬
‫זה קורה למישהו?‬
‫לעורכי דין למיסים. כנראה.‬
‫לאן אתה טס?‬
‫לונדון. את?‬
‫גם אני. כן, אני בעצם...‬
‫אני אמורה להיות באוויר כרגע.‬ ‫אבל פספסתי את הטיסה שלי בארבע דקות.‬
‫הייתי אומר שזה הגורל,‬ ‫אבל כנראה בחרת לאחר בארבע דקות.‬
‫התכוונתי ללכת להביא אוכל.‬
‫רוצה להצטרף?‬
‫זה, כאילו, קטע של דייט שלישי בשבילך?‬
‫לא, אוכל יהיה נהדר.‬
‫בדרך כלל, האיחור התמידי והטלפון הלא טעון‬ ‫של האדלי הובילו אותה להסתבך בצרות.‬
‫היום הם הובילו אותה לאוליבר.‬
‫אתה טס הביתה לחגים?‬
‫אני מניחה שלונדון היא הבית שלך.‬
‫למען האמת, אני מעדיף להישאר כאן.‬ ‫אני לא רוצה לפגר עם המחקר שלי.‬
‫מה אתה חוקר?‬
‫אחוז האמריקאים שמפספסים את הטיסה שלהם.‬
‫קורע. מצחיק מאוד.‬
‫זה מגעיל.‬
‫יש לי מגבון של חומר חיטוי בשבילך.‬
‫בשביל הטלפון המלוכלך והגוסס שלך.‬
‫תודה.‬
‫תמיד שנאתי נמלי תעופה.‬
‫באמת?‬
‫אני אוהב אותם.‬
‫למה?‬
‫אני אוהב את זה‬ ‫שאתה לא כאן ולא שם, אתה פשוט...‬
‫במקום שאינו מוגדר.‬
‫לא, זה נשמע מקסים. בדיוק כמו כור המצרף.‬
‫אתה לא אוכל פחמימות?‬
‫לא, אני פשוט שונא מיונז.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫זה רוטב מגעיל...‬ ‫-האמת, גם אני שונאת את זה.‬
‫זה...‬
‫מספר שתיים בשלושת הפחדים המובילים שלי.‬
‫מה האחרים?‬ ‫-רופאי שיניים וחללים קטנים.‬
‫חשבת על זה.‬ ‫-לא ממש.‬
‫אם הייתי שואלת אותך ממה אתה מפחד,‬
‫לא היית צריך לחשוב, היית יודע.‬ ‫-איך את יודעת שאני לא חסר פחד?‬
‫כי אתה אוכל בשר של מעדנייה עם מזלג וסכין.‬
‫סליחה, אני חייב לענות.‬ ‫-כן. אין בעיה.‬
‫אמרת שאתה מגיע מחר ב-11?‬ ‫-לא, זה בעשר.‬
‫שלחתי לך אימייל.‬ ‫-באמת?‬
‫אשמת הווי-פיי של מכון הכושר, הוא מתנתק.‬
‫יש לך משימה אחת מחר. לאסוף אותי בעשר.‬
‫אל תדאג, אני אהיה שם.‬
‫דרך אגב, תכננתי לך הפתעה קטנה,‬
‫אז תהיה מוכן לזה.‬
‫מה? לא, אני לא אוהב הפתעות.‬
‫זאת הפתעה טובה. אתה לא יכול להתעצבן.‬ ‫הזהרתי אותך, אז אתה לא יכול לכעוס כל כך.‬
‫איזה מין היגיון זה?‬ ‫לות'ר, לא, אני לא רוצה הפתעה.‬
‫אתה חושב שכולן טובות. אף אחת מהן לא טובה.‬
‫לא, מצטער, הווי-פיי מתנתק.‬ ‫אני לא שומע אותך.‬
‫לות'. לות'ר!‬
‫מצטער על זה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אז אם קלאוסטרופוביה‬ ‫היא אחד הפחדים הכי גדולים שלך,‬
‫אז למה את יוצאת לטיסה של שבע שעות?‬
‫זאת שאלה טובה מאוד.‬
‫חתונה.‬
‫גם אתה?‬ ‫-נכון.‬
‫למעשה, אלה בגדי חדר המנוחה שלי.‬
‫אני אוהב להירגע בחליפה מגוהצת.‬
‫היי, אני מבינה.‬
‫קמטים זה דבר מלחיץ.‬
‫זאת קריאה לטיסה שלנו?‬
‫כבר?‬
‫לעזאזל, אני לא יכולה לפספס עוד אחת. אז...‬
‫תיק הגב שלי.‬ ‫-אני אביא אותו.‬
‫תודה.‬
‫אתה אדיב מאוד.‬
‫רגע!‬
‫נהדר. אנחנו כאן. הצלחנו. בסדר.‬
‫תודה.‬
‫-תודה.‬
‫את ממש רצה מהר.‬
‫טוב, אני יושבת כאן.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫אני יושב מאחור, אז...‬ ‫-שלום גברתי. אפשר לעזור לך למצוא את מושבך?‬
‫אני כאן. אני בסדר, תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬ ‫-בטח.‬
‫תודה.‬
‫תרשי לי לעזור לך עם זה.‬ ‫-תודה.‬
‫מצטער.‬
‫עליי לחזור למכון הכושר.‬
‫מצטער, רק שנייה.‬ ‫היה נעים להכיר אותך, האדלי.‬
‫כן.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-גם לך.‬
‫"בהצלחה"?‬
‫איזה סתום.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-בסדר, חבר.‬
‫סליחה, גברתי?‬
‫כן, אדוני?‬ ‫-אני חושב שחגורת הבטיחות שלי שבורה.‬
‫אפשר?‬
‫לא.‬
‫תישאר.‬
‫אתה צודק. אוי ואבוי.‬
‫מה?‬ ‫-אינך יכול לטוס בלי חגורת בטיחות תקינה.‬
‫לא, אני חייב להיות בטיסה.‬ ‫-זו בעיה בטיחותית.‬
‫יש מקום אחר בו אוכל לשבת?‬ ‫אקשור את עצמי למטען אם אצטרך.‬
‫חכה כאן, חמוד. אראה אם נוכל להעביר אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫אימא, היי. פספסתי את הטיסה שלי.‬
‫אבל לקחתי את זאת שאחריה, אז הכול בסדר,‬
‫אתקשר אליך כשאנחת. בסדר?‬ ‫אני אוהבת אותך. ביי.‬
‫תודה רבה לך על זה.‬ ‫-בכנות, זה כלום.‬
‫תראה, טכנית אנחנו לא אמורים‬ ‫להעביר ממחלקת תיירים לעסקים, אבל...‬
‫היום זה יום המזל שלך.‬
‫האדלי.‬
‫אוליבר.‬
‫מה אתה...‬ ‫-חגורת הבטיחות שלי שבורה.‬
‫הם היו צריכים להעביר אותי.‬ ‫-אני מצטערת. אתם מכירים?‬
‫כן...‬ ‫-בערך...‬
‫אז אני מניחה שזה באמת יום המזל שלך.‬
‫טוב, זה לא צפוי.‬
‫חשבתי שראית את זה מגיע, מר אנליזות חיזוי.‬
‫בסדר. טוב מאוד.‬
‫כל הכבוד.‬
‫את תמיד מקבלת פיג'מות?‬
‫גם אני מעולם לא טסתי במחלקת עסקים.‬
‫אכפת לך אם אני...‬
‫הו, תודה.‬ ‫-אנגב אותך...‬
‫לא ככה.‬
‫עשרים ותשע אחוזים מהמטוסים לא מנוקים היטב.‬
‫המצאתי את זה.‬
‫בשש השעות ו-47 הדקות הבאות,‬
‫האדלי סאליבן ואוליבר ג'ונס יתאהבו.‬
‫אבל אז, 18 דקות אחרי שהם ינחתו,‬
‫הם יופרדו בהמון‬ ‫ולא יראו שוב אחד את השנייה.‬
‫טוב, אלא אם הם ייקחו זה מזה‬ ‫את השם או מספר הטלפון או האימייל,‬
‫אינסטגרם, לינקדאין, טוויטר, פייסבוק.‬
‫יש הרבה אפשרויות, באמת.‬
‫נהדר.‬
‫- בטיחות בטיסה -‬
‫במקרה של נחיתת חירום בים,‬
‫חגורת ההצלה שלכם נמצאת מתחת למושב שלכם,‬
‫ותתנפח באופן אוטומטי.‬
‫יש לה משרוקית כדי שתוכלו למשוך תשומת לב‬
‫ואור כדי שתוכלו להיראות בחושך...‬
‫מה?‬ ‫-אף פעם לא ראיתי מישהו קורא אותם.‬
‫אז יש לך מזל שישבת לידי.‬ ‫-את מתכוונת, באופן כללי?‬
‫ובמקרה חירום.‬
‫נכון, כי אם נתרסק לאוקיינוס,‬
‫המטר-וחצי-וקצת שלך,‬ ‫ירימו אותי וייקחו אותי מכאן.‬
‫את יודעת שהסיכויים שהמטוס הזה יתרסק‬ ‫הם משהו כמו אחד לחמישה מיליון וחצי.‬
‫יש יותר סיכוי שתמותי בנסיעה הביתה מנמל...‬ ‫-אפשר לא לדבר על למות עכשיו?‬
‫מצטער.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫צוות המטוס, התכוננו להמראה.‬
‫את בסדר?‬
‫מה הצבע האהוב עלייך?‬
‫אוכל?‬
‫בעל חיים?‬
‫ברצינות?‬
‫קדימה.‬
‫צהוב, מקסיקני, כלבים. שלך?‬
‫כחול, קארי וציפורים.‬
‫ציפורים. איכס.‬
‫מה זאת אומרת "איכס"? הם סמל החופש.‬ ‫-הן מחרבנות בכל מקום.‬
‫גם כלבים.‬
‫כלבים לא מפחידים.‬
‫בסדר. מה המספר האהוב עלייך?‬
‫שתיים. שלך?‬
‫איי.‬
‫זו היחידה הדמיונית.‬ ‫זה השורש הריבועי של מינוס אחת.‬
‫אני יודע.‬ ‫-אתה כזה חנון.‬
‫אולי. אבל אני חושב שזה עובד.‬
‫מה, זה שאתה מקסים?‬
‫לא. זה שאני מסיח את דעתך.‬
‫אבל טוב לדעת שאת חושבת שאני מקסים.‬
‫הקפטן כיבה את נורת חגורת הבטיחות,‬ ‫בבקשה, הרגישו חופשיים לנוע בתא הנוסעים.‬
‫בעוד כמה רגעים, הדיילות יעברו...‬
‫תודה לך על כך.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫תודה, בחור צעיר.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫תפסת בחור טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫איך הכרתם?‬
‫למעשה, אנחנו...‬ ‫-זה היה בנמל תעופה, תאמיני או לא.‬
‫באמת?‬
‫כן, הסוללה של הטלפון שלה נגמרה,‬
‫אז הצעתי לה באבירות את המטען שלי.‬
‫התחלנו לדבר.‬
‫דבר אחד הוביל לדבר אחר...‬
‫ומאז הוא מטעין את הסוללות שלי.‬
‫איזה כיף לשניכם.‬
‫בכל מקרה, שתהיה לכם טיסה נחמדה.‬ ‫-גם לך.‬
‫ספרי לי עוד על החתונה.‬
‫הו, כן.‬
‫כן.‬
‫אלה הנישואים השניים‬ ‫של אבא שלי לאישה שמעולם לא פגשתי.‬
‫אז...‬
‫אז את הולכת לחתונה של אבא שלך.‬ ‫-כן.‬
‫ומעולם לא פגשת את ארוסתו.‬
‫לא.‬ ‫-איך זה עובד?‬
‫טוב...‬
‫זה מתחיל כשהוא מקבל עבודה‬ ‫ללמד שירה באוקספורד.‬
‫ואז אחרי שהוא מבטיח‬ ‫שזה יימשך רק סמסטר אחד,‬
‫הוא מגיש בקשה לגירושים מאימא שלך‬
‫ומתאהב באישה בשם שרלוט,‬
‫ומבקש ממנה להינשא לו.‬
‫ואז הוא גורם לך,‬ ‫למי שהוא לא ראה כבר יותר משנה,‬
‫לחצות בטיסה את האוקיינוס בקופסת שימורים‬
‫כדי שתעמדי לצידו,‬ ‫לבושה בשמלה בצבע של חַבּוּרָה.‬
‫זה נורא.‬
‫כן.‬
‫אם זה מנחם אותך, 50 אחוזים‬ ‫מהנישואים מסתיימים בגירושים.‬
‫זה אומר ש-50 אחוזים לא.‬
‫כן, אבל הסיכויים שזה יקרה היו גבוהים מאוד.‬
‫זה אמור לגרום לי להרגיש טוב יותר?‬
‫זה לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני חושבת שזה פשוט מבאס.‬
‫החלק הכי גרוע זה...‬
‫שהוא יעמוד מחר מול כולם‬
‫ויבטיח את אותן ההבטחות שכרגע הוא הֵפֵר.‬
‫אני מבינה שאנשים יכולים להתאהב שוב.‬
‫אני רק מרגישה שאם זה אמיתי,‬ ‫למה צריך להתאמץ כל כך להוכיח זאת?‬
‫למה צריך לערוך מסיבה גדולה ומפוארת‬ ‫כדי להתרברב בכך מול כולם?‬
‫אני חושבת שאהבה אמיתית לא קשורה לזה.‬
‫אהבה אמיתית היא למצוא מישהו‬
‫שיחזיק לך את היד כשהחיים נהיים קשים.‬
‫וזהו?‬
‫בלי חתונה, בלי נישואים, רק...‬
‫מישהו שיחזיק לך את היד במהלך החיים?‬
‫כן, פחות או יותר.‬
‫אני אוהב ש...‬
‫חתונות הן הבטחה, אני מניח.‬
‫לא כולם מקיימים את ההבטחות שלהם.‬
‫בכל אופן,‬
‫זאת החתונה שלי.‬
‫מה שלך? בבקשה תגיד משהו דרמטי,‬
‫כמו שאימא החורגת שלך מתחתנת‬ ‫עם דוד שלך או משהו כזה.‬
‫אז מה זה יהיה?‬
‫עוף וירקות טעימים, או...‬
‫דג יבש מאוד?‬
‫עוף, בבקשה.‬
‫אני אזמין את הדג...‬
‫עוף.‬
‫בחירה מצוינת, גברתי.‬
‫ואו, דייט ארוחת הערב השני שלנו.‬
‫העניינים מתקדמים מהר.‬
‫- פנוי - תפוס -‬
‫- ידידנו המשותף, צ'ארלס דיקנס -‬
‫בסדר?‬
‫כן. סליחה, אני...‬
‫הו, אלוהים.‬
‫כלומר...‬ ‫-סקסי, אני יודע.‬
‫בול במידה.‬ ‫-חשבתי כך.‬
‫נראה חמוד.‬
‫לא שיקרת לגבי דיקנס.‬
‫האמת שלא קראתי את זה.‬
‫נראה שמישהו קרא.‬ ‫-כן.‬
‫זה היה של אבי.‬ ‫הוא נתן לי אותו אחרי הגירושים.‬
‫זה היה משהו שהיינו עושים.‬
‫הוא היה נותן לי ספרים שהוא אהב,‬ ‫ואז גם אני הייתי אוהבת אותם.‬
‫זה אחד הטובים שלו.‬ ‫קראתי אותו לפחות תריסר פעמים.‬
‫לאחרונה לא מתאפשר לי‬ ‫להמליץ לך על ספרים כמו פעם.‬
‫אבל ספרים מסוימים חשובים‬ ‫מכדי שילכו לאיבוד בכל מה שקורה.‬
‫תודה.‬
‫שנצא לגלוש?‬
‫כן. רק צריכה ללכת לשירותים קודם.‬
‫"האם מוטב לוּ היה לך דבר טוב אותו איבדת,‬ ‫או שמעולם לא זכית שיהיה לך דבר זה ברשותך?"‬
‫לכן אני מחזירה את הספר.‬
‫בלי לקרוא אותו.‬ ‫-בלי לקרוא אותו.‬
‫נכון.‬
‫את רוצה להצטרף אליי לקולנוע?‬
‫להפוך את הדייט הראשון שלנו‬ ‫לארוחת ערב וקומדיה רומנטית נדושה.‬
‫מתאימה לי קומדיה רומנטית נדושה.‬
‫כל עוד יש סוף מענג.‬
‫אתה יודע למה התכוונתי.‬
‫התכוונתי לסוף מענג, כאילו...‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫כאילו בסרט עם הדמויות...‬
‫אני אוהב סוף מענג.‬
‫- הסוף -‬
‫תרשה לנו ללוות אותך לשער היציאה.‬ ‫-אימא, אני בן 21. לא!‬
‫טוב, תעבוד קשה. אבל אל תשכח ליהנות.‬
‫אעשה זאת.‬
‫ותדאג לאכול כמו שצריך.‬ ‫-גם את.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫בסדר. לך.‬
‫קדימה לך.‬
‫תחייה את חייך.‬
‫שתהיה לך הרפתקה גדולה.‬
‫שלום!‬ ‫-להת'.‬
‫ביי!‬
‫כותב נאום?‬
‫כן.‬
‫אתה השושבין?‬
‫זה מה שהם אומרים לי.‬
‫הצלחת לנוח?‬
‫קצת.‬
‫חשבתי על זה ואני לא חושב‬ ‫שאת צריכה להחזיר את זה.‬
‫את הספר.‬
‫למה לא?‬
‫ובכן, מבחינה היסטורית,‬ ‫את ואבא שלך הייתם קרובים מאוד,‬
‫מה שאומר שרוב הסיכויים‬ ‫שבסופו של דבר את תסלחי לו.‬
‫אז עדיף שתעשי זאת עכשיו.‬
‫אתה והקטע של המתמטיקה.‬
‫כן, זה גם משגע את אחי.‬
‫יש לך אחים?‬
‫כן, אחד.‬
‫הוא צעיר ממני בשנתיים. לות'ר.‬
‫הוא גר בלונדון?‬
‫כן, עם אימא ואבא שלנו.‬
‫עד לפני כמה חודשים, כשהוא‬ ‫החליט לקנות ואן ספרינטר ירוק וצעקני.‬
‫הם מגניבים.‬
‫זה מה שהוא אומר לי.‬
‫אתם קרובים, מבחינה היסטורית?‬
‫את שואלת הרבה שאלות, נכון?‬ ‫-אתם קרובים?‬
‫אימא שלנו חלתה כשהיינו ילדים.‬
‫אז, כן. אבל שנינו שונים מאוד.‬
‫אבל זה בסדר. אני כבר רגיל לזה.‬
‫אימא שלך, היא בסדר עכשיו?‬
‫הסרטן היה בהפוגה במשך 14 שנה, אבל זה חזר.‬
‫מצטערת.‬
‫הו לא.‬
‫את די מסוכנת. את יודעת את זה?‬
‫אני?‬
‫כן.‬
‫אני יותר מדי כן איתך.‬
‫בכל אופן, אני חושב שאני צריך‬ ‫לקפוץ לשירותים ואז לישון קצת.‬
‫כן, גם אני.‬
‫גבירותיי ורבותיי, כאן הקפטן שלכם.‬
‫אני מנמיכים לקראת נמל התעופה הית'רו‬
‫ואנחנו ננחת בעוד כ-15 דקות.‬
‫מכולנו בתא הטייס, תודה שטסתם איתנו,‬
‫ואנו מקווים שתיהנו משהותכם בלונדון.‬
‫בוקר טוב.‬
‫התכוונתי...‬ ‫-אני מרגישה כאילו...‬
‫סליחה, את.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אתה.‬
‫התכוונתי לשאול אם...‬
‫החתונה שלך. איפה היא?‬
‫אני חושבת שבשורדיץ'.‬
‫שורדיץ', כן. זה ממש מגניב. מאוד היפסטרי.‬
‫מה איתך? איפה שלך נערכת?‬
‫עליי להיות בפקהאם ב-13:00.‬
‫בבית כנסייה ישן שבו‬ ‫הוריי היו מציגים דרמות חובבים.‬
‫טוב, לפחות יש לך עד 13:00.‬
‫הטקס שלי מתחיל בצהריים, אז...‬ ‫-צהריים?‬
‫לא התגובה שהייתי צריכה.‬
‫את אמורה להספיק להגיע.‬
‫אם תמהרי.‬
‫והמכס יעבור חלק.‬
‫הו, בחיי.‬
‫ענני קומולוס. העננים הכי טובים בעולם.‬
‫הם הדבר היחיד בעולם‬ ‫שנראה בדיוק כפי שציירת אותו כילד.‬
‫אז המשפחה שלך היא לא אוסף של דמויות מקל?‬
‫המשפחה שלי בהחלט כן.‬ ‫-את זה אני רוצה לראות.‬
‫מצטערת, לא פוגשים‬ ‫את המשפחה עד הדייט החמישי.‬
‫אומרת הבחורה שישנה איתי בדייט הראשון.‬
‫אני מפרה את כל הכללים שלי בשבילך.‬
‫גם אני.‬
‫דרכונים בריטיים משמאל.‬
‫כל השאר לימין.‬ ‫-מוכנה?‬
‫דרכונים בריטיים שמאלה. כל השאר ימינה.‬
‫אדוני, גברתי, אני צריך שתמשיכו להתקדם.‬
‫תני לי את הטלפון שלך.‬ ‫-אדוני.‬
‫אני לא יכול שתעכב את התור.‬ ‫-מצטער, רק שתי שניות.‬
‫זה המספר שלי.‬
‫...שמאלה. כל השאר ימינה.‬
‫תשלחי לי הודעה.‬ ‫-אדוני, עכשיו.‬
‫מגניב.‬ ‫-כן, אני הולך.‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫רגע. מה?‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫בסדר.‬
‫זה לא שהתורים מובילים למדינות נפרדות.‬
‫לעזאזל.‬
‫הבא בתור, בבקשה.‬
‫- גבול בריטניה -‬
‫הבא בתור!‬
‫הבא בתור, בבקשה.‬
‫הבאה בתור!‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫היי, סליחה.‬
‫הינה.‬ ‫-מה מביא אותך ללונדון?‬
‫חתונה.‬
‫וכמה זמן תישארי?‬
‫רק את סוף השבוע.‬
‫יש לך את השם או את מספר הטלפון שלו?‬
‫מה?‬
‫של האדם שאת שוהה איתו?‬
‫הו, כן.‬
‫אנדרו סאליבן, הוא אבא שלי.‬
‫אנחנו נהיה במלון ספיטלפילדס בשביל החתונה.‬
‫שם נשהה. אבי הוא זה שמתחתן.‬ ‫-בסדר.‬
‫תיהני מהטיול שלך.‬
‫- ביקורת גבולות -‬
‫- טרמינל -‬
‫היי!‬
‫אפשר?‬
‫שנייה אחת.‬
‫אני חושבת שאני צריכה לשורדיץ'.‬
‫כנסיית סנט לוק. כן, בשורדיץ'.‬
‫עצת חכמה,‬
‫אם יש לכן סיכוי של שני אחוזים‬ ‫למצוא אהבה בנמל תעופה,‬
‫והבחור נותן לכן את המספר שלו,‬
‫ודאו שהטלפון שלכן טעון כראוי.‬
‫לא.‬
‫ותשאלו אותו מה שם המשפחה שלו.‬
‫- אבא -‬
‫היי, אני במונית.‬ ‫-טוב, עוד כמה זמן תגיעי?‬
‫אנחנו במרחק חצי שעה.‬
‫טוב, החברות של שרלוט ימתינו.‬
‫למה?‬
‫בשבילך.‬
‫אני מת לראות אותך.‬
‫האדלי הגיעה לחתונה של אביה‬ ‫שבע דקות לפני תחילת הטקס.‬
‫מספיק זמן לארבע שושבינות‬ ‫להפעיל את הקסמים שלהן.‬
‫היא מאחרת.‬ ‫-אל תדאגו.‬
‫מי מגיעה באיחור?‬
‫זאת היא?‬
‫את האדלי?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫האדלי.‬ ‫-תודה לאל.‬
‫היי, אני ברטי.‬
‫ואלה ויולט, ג'סמין ושנטי.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫מצטערת שאני מאחרת...‬
‫בסדר, עלמת פאי תפוחים קטנה,‬ ‫גברת זמן צועדת קדימה.‬
‫ניישר את זה בשבילך.‬
‫השיער שלך נהדר.‬
‫והעור שלך...‬ ‫-אל תאכלי אותה.‬
‫אני יכולה ללקק אותה. אני לא אלקק!‬
‫האננס.‬
‫מעט מאוד מסוגלות להיראות טוב במראה הזה.‬
‫תודה.‬
‫טקילה?‬ ‫-היי.‬
‫הכלל הראשון בחתונה בריטית.‬
‫להשתכר.‬ ‫-כן!‬
‫למרות כל הבלגן,‬
‫החתונה השנייה של אנדרו סאליבן‬ ‫החלה באיחור של רק עשר דקות.‬
‫היא נמשכה 52 דקות ו-18 שניות.‬
‫היו 760 פרחים,‬
‫חמש שושבינות,‬
‫ו-48 כובעים.‬
‫מאה אחוזים מסכימים‬ ‫ששרלוט אנגלבי נראתה מאושרת מאוד,‬
‫ושאנדרו סאליבן היה מאוהב מאוד.‬
‫הכומר דיבר יותר מדי זמן,‬
‫סופרו שבע בדיחות, ארבעה סיפורים מרגשים,‬
‫והשתמשו במילה אהבה 12 פעמים.‬
‫שלושים ואחד אחוזים התרגשו עד דמעות,‬
‫הוחלפו שתי טבעות.‬
‫ושושבינה אחת לא יכלה‬ ‫להפסיק לחשוב על הבחור מהמטוס.‬
‫...כל עוד שניכם חיים.‬
‫כן.‬
‫אני מצטער. כלומר, אני מסכים.‬
‫אז אני כעת מכריז עליכם כבעל ואישה.‬
‫לחתונה הממוצעת יש הפסקה‬ ‫של 75 דקות בין הטקס לקבלת הפנים.‬
‫אבל בחתונה של היום יש הפסקה בת 240 דקות,‬
‫מה שאומר שבמשך ארבע השעות הבאות,‬
‫הארלי הייתה צריכה להבין‬ ‫מה לעזאזל להגיד לאבא שלה.‬
‫האדלי?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אלוהים, טוב לראות אותך.‬
‫תראי אותך. את נראית שונה.‬
‫יותר בוגרת.‬ ‫-כן.‬
‫מוזר איך זה קורה.‬
‫בכל אופן, מזל טוב.‬
‫יום גדול.‬ ‫-תודה.‬
‫זה מאוד חשוב לי,‬ ‫ואנחנו שמחים מאוד שאת כאן.‬
‫ובכן, אתה יודע, השתדלתי מאוד לפספס את זה.‬
‫כן.‬
‫זאת הייתה בדיחה.‬
‫כן. זאת בדיחה מצחיקה.‬
‫היי, תקשיבי, יש משהו שרציתי לשאול אותך,‬
‫שלא הרגיש נכון לשאול אותך‬ ‫בהודעת טקסט או נייד.‬
‫טלפון סלולרי.‬ ‫-כן.‬
‫שרלוט ואני תהינו אם...‬
‫תרקדי איתי את ריקוד האב-בת בקבלת הפנים.‬
‫אמרתי לה שתחשבי שזה מטופש, זה...‬
‫בסדר.‬
‫באמת... זה בסדר?‬
‫כן. זה בסדר.‬
‫זה היה זה, או...?‬ ‫-כן.‬
‫כן. זה נהדר. בסדר.‬ ‫-נהדר.‬
‫האדלי.‬
‫זה נהדר סוף סוף לפגוש אותך.‬
‫אבא שלך היה כל כך לחוץ.‬ ‫הוא חשב שלא תספיקי להגיע.‬
‫הוא רצה לבטל את הכול.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, את צוחקת עליי?‬ ‫אני לא אעשה את זה מבלי שתהיי כאן.‬
‫את הבת שלי.‬
‫היי, הצלם אמר לי להגיד לך‬ ‫שאת צריכה להיות מוכנה בעוד חמש דקות.‬
‫תגיד לו להתחפף, אני עם אורחת הכבוד שלנו.‬
‫לא, שלא תעז.‬
‫בסדר. אצטלם. את מתחתנת רק פעם אחת, נכון?‬
‫טוב, לא סטטיסטית.‬
‫שר, יש אורחים שרוצים להיפרד.‬ ‫-בסדר.‬
‫טום וקארן הגעתם. את נראית כל כך מקסים.‬
‫נחזור לקבלת הפנים,‬
‫אנחנו צריכים ללכת לטקס אשכבה בפקהאם האוס.‬
‫אלוהים, אני כל כך מצטערת.‬
‫של מי?‬ ‫-חברה של טום מהתיאטרון.‬
‫זה סיפור טרגי, באמת.‬
‫נשואה, שני בנים,‬ ‫ניצחה את הסרטן לפני 12 שנים,‬
‫רק כדי שפתאום יחזור.‬
‫אחד מהבנים שלה נאלץ‬ ‫לטוס הביתה מהאוניברסיטה בארה"ב.‬
‫אלוהים. את יכולה לדמיין‬ ‫לטוס לבדך לטקס האשכבה של אימא שלך?‬
‫אני הולכת לחתונה.‬
‫גם אתה, נכון?‬
‫למעשה, אלה בגדי חדר המנוחה שלי.‬
‫אני אוהב להירגע בחליפה מגוהצת.‬
‫יש סיכוי של רק 0.2 אחוזים‬
‫שלמשפחות של אוליבר והאדלי‬ ‫יש חברים משותפים.‬
‫האדלי, מותק, אנחנו הולכים עכשיו להצטלם.‬
‫בעוד 13 דקות, ייצא אוטובוס‬ ‫משורדיץ' לכיוון פקהאם,‬
‫מה שאומר שלהאדלי סאליבן‬ ‫יש רק שתי דקות להחליט אם היא תיסע בו.‬
‫אם לא, יש סיכוי של פחות משישה אחוזים,‬
‫שהיא תראה שוב את אוליבר ג'ונס.‬ ‫-כן.‬
‫תבינו, גורל רק יכול להיות גורל‬
‫רק אם נחליט שאנחנו רוצים שהוא יהיה גורל.‬
‫האדלי, מה את עושה?‬ ‫-סליחה, אני...‬
‫אני חייבת ללכת.‬ ‫-מה?‬
‫כן, יש משהו שאני צריכה לעשות,‬
‫אבל אני אחזור.‬
‫עכשיו, בלונדון?‬
‫כן. כמה זמן עד קבלת הפנים והמשקאות וה...?‬
‫ארבע שעות.‬ ‫-נהדר. נתראה אז.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫מה...? לאן את הולכת?‬
‫זה בסדר. אני אהיה בסדר.‬
‫- מלון ספיטלפילדס -‬
‫האדלי לא הייתה בטוחה שזו ההחלטה הנכונה,‬
‫אבל משהו בתוכה המשיך‬ ‫לומר לה שהיא צריכה להיות שם.‬
‫האוטובוס הזה נוסע לפקהאם?‬ ‫-זה נוסע אם תשלמי היום.‬
‫איך אני עושה את זה?‬
‫על ידי נגיעה באויסטר שלך.‬
‫לגעת ב...‬
‫תשתמשי בכרטיס אשראי.‬ ‫-נכון. ברור. זה הגיוני.‬
‫תיכנסי.‬ ‫-מדליק. מצטערת.‬
‫הילדים של היום.‬
‫חכו.‬
‫לא חשבתם שזה כל הסיפור, נכון?‬
‫- פקהאם -‬
‫- גבול בריטניה -‬
‫- אין כניסה -‬
‫אוֹלִי!‬
‫יו! אחי, זה שיר קבלת הפנים שלך!‬
‫מצטער על זה. לות'ר.‬ ‫-די-ג'יי ג'ונסי.‬
‫אני באינסטה.‬
‫הפתעה.‬ ‫-בגללך יעצרו אותנו.‬
‫בגלל מה? כי הקצב שלי קטלני?‬
‫די-ג'יי ג'ונסי. תמצאו אותי באינסטה.‬
‫בסדר, כן. אולי כדאי שנלך.‬
‫כן, לפני שתאמר משהו,‬
‫לא ניגנתי ברחוב,‬ ‫קיבלתי את פני אחי בחזרה מאמריקה.‬
‫כדאי שתלך ותעשה זאת במקום אחר.‬ ‫-כן, אדוני. מובן.‬
‫בדיוק עזבנו, נכון, אולי?‬ ‫-די חיכיתי למישהי.‬
‫טוב, די לא אכפת לי.‬
‫בסדר. בוא נזוז.‬
‫- משטרה -‬
‫מה זה היה?‬ ‫-טוב לראות אותך, חבר.‬
‫- טרמינל -‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫איך הייתה הטיסה, רגזני?‬
‫היא הייתה בסדר.‬
‫מפתיעה.‬
‫אתה מתכוון להספיד לצלילי מוזיקה אלקטרונית?‬ ‫-אלוהים, מה אתה עושה בשלך? מתמטיקה?‬
‫אני הולך לנאום, כמו בן אדם נורמלי.‬
‫משעמם.‬
‫סוף סוף בפקהאם,‬
‫אוליבר ג'ונס התכונן לאירועי היום.‬
‫זה, באופן טבעי,‬ ‫כלל לבישת תחפושת שייקספירית.‬
‫מה המצב, רומיאו?‬
‫אני לא רומיאו. אני מקבת.‬
‫טוב...‬
‫אתה נראה מעולה.‬
‫בסדר, באגס באני. בוא נעשה את זה. בסדר?‬
‫-אני בוטום.‬ ‫-בוטום?‬
‫כמובן.‬ ‫-דמות של שייקספיר.‬
‫כן, התחתית (בוטום) של החבית.‬
‫למרות שהיה פאק אחד,‬ ‫שני המלטים, וחמש ג'ולייטות.‬
‫זאת לא הייתה מסיבה שייקספירית טיפוסית.‬
‫למעשה, זאת כלל לא הייתה מסיבה.‬
‫היי, אבא.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫-איך הייתה הטיסה שלך?‬
‫מפתיעה.‬
‫הוא לא אמר למה.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫איפה אימא?‬ ‫-כאן.‬
‫היי, אימא.‬
‫אוליבר.‬
‫אברכם לשלום, חברים נאווים.‬ ‫תודה לכולכם שבאתם‬
‫למה שניתן לתאר רק כטקס אשכבה‬ ‫למי שעודה בחיים, טסה ג'ונס.‬
‫או כפי שבננו לות'ר אוהב‬ ‫לקרוא לזה, מסיבת הפרידה שלה.‬
‫אבל הוא קצת טמבל כזה.‬ ‫למרות זאת אנחנו אוהבים אותו.‬
‫כן, תודה שאתם עוזרים לה‬
‫להגשים את חלומה שכל חבריה,‬
‫וכמה מאויביה‬
‫יופיעו בשבילה.‬
‫הספדים מקובלים יהיו ביצועים מוזיקליים,‬
‫ריקוד אומנותי... תודה רבה גלוריה. כן.‬
‫ופיוט פנטמטר אימבי מעבדכם הנאמן.‬
‫מבלי להרבות במילים,‬ ‫כוכבת הערב, ומרכז תשומת הלב,‬
‫תרצה לומר כמה מילים.‬
‫אז הינה היא.‬
‫אהבת חיי.‬
‫יום הקיץ שלי.‬
‫טס.‬
‫תודה לכם, לכולכם, ש...‬
‫שאתם כאן היום.‬
‫טוב, כן, אז מה שקרה היה‬ ‫שוואל ואני תכננו את הלוויה שלי,‬
‫וזה הפך למופע כל כך מבריק שהבנתי‬ ‫שאני רוצה להיות בחיים כדי לראות אותו.‬
‫ואתה צודק.‬
‫אני שונאת כשאנשים אומרים‬ ‫עליי דברים נחמדים מאחורי גבי.‬
‫אני חושבת שזה בזבוז טרגי.‬
‫אתם באמת יודעים איזה סוג של סיפור‬ ‫הוא הסיפור שלכם, רק כשאתם יודעים את הסוף.‬
‫ו...‬
‫עכשיו אני יודעת ששלי הוא סיפור אהבה.‬
‫אני מרגישה שהחיים שלי באמת‬ ‫התחילו ביום הראשון שבו פגשתי את ואל‬
‫בשיעור על שייקספיר.‬
‫באוניברסיטה. הוא ביצע‬ ‫את הגרסה שלו ל"ריצ'רד השלישי".‬
‫באופן מבריק.‬ ‫-נורא.‬
‫אבל כמו שהמשורר של אבון אומר,‬
‫"מי אשר לא אהב וממבט ראשון, עוד לא אהב."‬
‫מה אני יכולה לומר? יש לי טעם מוזר.‬
‫ומאז כתבנו ביחד את הסיפור הכי יפה‬
‫עם שני הבנים היקרים, הנאים והנועזים שלנו.‬
‫ואני כל כך אסירת תודה‬ ‫לכל אחד ואחת מכם על שלקחתם חלק בזה.‬
‫זה היה נפלא.‬
‫אז בואו נשמח.‬
‫בואו נאכל כמה שנוכל,‬
‫וממש נשתכר.‬
‫והכלל היחיד של היום הוא...‬
‫אל תישכחו להיפרד.‬
‫בסדר. טה-דה!‬
‫הסוף.‬
‫תודה.‬
‫אנחנו נהיה כאן לפחות לערב אחד בלבד.‬
‫תוריד את השחוקה הזאת מהבמה.‬
‫עכשיו, אני שמח לבשר שאבצע‬ ‫את המחרוזת השייקספירית שלי...‬
‫טקס האשכבה למי שעודה בחיים,‬ ‫טסה ג'ונס, נמשך שעה ו-32 דקות.‬
‫בוצעו 26 הספדים, כולל תשעה מונולוגים...‬
‫...כנות או...‬
‫לעזאזל, שכחתי.‬
‫זה לגמרי נעלם.‬
‫זה היה סיוט לשנן את זה.‬
‫...חמש פואמות...‬
‫היא אוהבת אותי.‬
‫...שמונה שירים,‬
‫שלושה ריקודים,‬
‫ראפ אחד בסגנון חופשי,‬
‫וסט די-ג'יי מוזר.‬
‫כשאני אומר "די-ג'יי", אתם אומרים "ג'ונסי".‬
‫די-ג'יי!‬
‫מה? מי?‬ ‫-מה?‬
‫יותר טוב מזה.‬
‫די-ג'יי!‬ ‫-ג'ונסי!‬
‫שמונים ושבעה אחוזים‬ ‫מהאורחים התרגשו עד דמעות.‬
‫במילה "אהבה" השתמשו 39 פעמים.‬
‫ובן אחד שהשתוקק להמשיך‬ ‫להחזיק ידיים עם הבחורה מהמטוס.‬
‫בזמן שאוליבר ג'ונס‬ ‫לקח פסק זמן מטקס האשכבה של אימו.‬
‫האדלי סאליבן התקדמה‬ ‫במהירות ממוצעת של 19 קמ"ש לכיוונה.‬
‫- השמיים הם הגבול עם בנק אי-אס-אמ -‬
‫פקהאם האוס.‬
‫- עוצר -‬
‫סליחה.‬
‫כן.‬ ‫-היי.‬
‫תוכלי לעזור לי? סוללת הטלפון שלי נגמרה.‬ ‫אני מנסה להגיע לפקהאם האוס.‬
‫בסדר. כן.‬
‫אז ימינה בדרך קווינס, שמאלה בקינגס גרוב.‬
‫זה משמאל דרך השער.‬
‫נהדר, מגניב. תודה.‬
‫אין לך מושג כמה הייתי זקוקה לזה.‬ ‫-אני מקווה שתמצאי אותו.‬
‫רגע.‬
‫הינה אתה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני בסדר, אימא.‬
‫דבר איתי.‬ ‫-היי, לכי לשבת.‬
‫קדימה. את תפספסי את המסיבה שלך.‬ ‫-אוליבר...‬
‫תדבר איתי.‬
‫אני פשוט...‬
‫אני פשוט לא מבין למה את לא מקבלת טיפול.‬
‫קראתי את הנתונים.‬
‫אני יודע ש...‬
‫אני יודע שאם תתחילי עם הכימותרפיה‬ ‫בשילוב דיאטה נוגדת דלקת,‬
‫תוכלי לחיות עוד שישה חודשים, 12 חודשים,‬
‫אולי אפילו 18 חודשים.‬ ‫-למה?‬
‫שאלה רצינית.‬
‫כדי שאני...‬
‫אהיה חולה...‬
‫כל הזמן?‬
‫את תהיי כאן.‬
‫אני יודעת. אני מצטערת.‬
‫אבל שלושה חודשים,‬ ‫שישה, 12 חודשים, זה לא באמת משנה.‬
‫אני עדיין עומדת למות.‬
‫אני עדיין רוצה להיות אני.‬
‫אני רוצה ליהנות לפני שאלך.‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫בוא לכאן.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫בסדר.‬
‫בוא ליהנות איתי. אתה יודע שאתה רוצה.‬
‫בוא נעשה מעצמנו מחזה ענק, נהדר ובלתי נשכח.‬ ‫-אימא.‬
‫אני רק צריך שנייה.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫- גרנד הול -‬
‫סליחה.‬
‫זה טקס האשכבה?‬
‫בשביל טסה? כן.‬
‫אתם יודעים אם יש כאן אוליבר?‬
‫מזמן לא ראיתי אותו. אולי לות'ר יידע.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫לות'ר?‬
‫כן?‬ ‫-אתה אחיו של אוליבר, נכון?‬
‫את אמריקאית.‬
‫כן.‬
‫אוליבר כאן? אני ידידה.‬
‫כן.‬
‫שיניים מצוינות.‬ ‫-תודה.‬
‫ואן נחמד.‬
‫כן, זה ספרינטר.‬
‫אני רואה.‬
‫בואי נמצא את אולִי. מכאן.‬
‫היי, אימא. היי, אבא.‬ ‫-הינה הוא.‬
‫ראיתם את אולִי?‬
‫לא מאז שהוא הלך. למה?‬ ‫-מישהי מנסה למצוא אותו.‬
‫אני מציג, ידידה של אוליבר.‬
‫ידידה של אוליבר!‬
‫היי, כן. האדלי. נעים מאוד.‬
‫ואל.‬
‫טסה.‬
‫האדלי.‬
‫את בסדר, מתוקה?‬ ‫את נראית כאילו ראית רוח רפאים.‬
‫סליחה. אני פשוט...‬
‫אמרו לי... חשבתי...‬
‫שזה טקס אשכבה. אז אני...‬
‫חשבת שאני מתה.‬
‫אני שמחה מאוד שאת לא.‬
‫גם אני.‬
‫הבאתי. אני לא יודעת אם זה מוזר,‬ ‫אבל יש לי את אלה, אז...‬
‫אלו בשבילך.‬ ‫-אני חושבת שזה פחות מוזר עכשיו.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫ואל תדאגי בקשר לבלבול.‬
‫זה די יוצא דופן שמישהי תערוך‬ ‫את טקס האשכבה שלה לפני מותה.‬
‫אבל זה די רעיון גאוני.‬
‫כלומר, מה הטעם בכך שכל האנשים האלה‬
‫יגידו עלייך דברים נחמדים‬ ‫אם את לא בסביבה כדי לשמוע את זה?‬
‫בדיוק מה שחשבתי.‬
‫בוא נרקוד קצת.‬
‫קדימה, אימא.‬
‫קדימה.‬ ‫-תעזור לי לקום.‬
‫בבקשה.‬ ‫-נעים להכיר אותך.‬
‫גם לי.‬ ‫-נעים מאוד להכיר אתכם.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫זאת השמלה שלך.‬
‫היא נוראה.‬
‫אני אוהב אותה.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫אני כן.‬ ‫-לא אתה לא.‬
‫היא יפה.‬
‫בשביל חַבּוּרָה.‬
‫אז איך זה היה?‬
‫החתונה?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא חשוב.‬
‫בחייך.‬
‫היא הייתה...‬
‫נחמדה באופן מעצבן.‬
‫ולגמרי אי אפשר לשנוא את שרלוט‬ ‫ואבא שלי באמת מאושר, אז...‬
‫אלוהים, זה נשמע איום.‬
‫זה הכי נורא.‬
‫אני מרגישה די רע עם זה שהתלוננתי‬ ‫על אבא שלי לאורך כל הטיסה.‬
‫למה?‬
‫כי הוא... לא גוסס.‬
‫למה לא סיפרת לי?‬
‫זה קצת מסובך. את לא חושבת?‬
‫"היי, נעים להכיר.‬
‫"דרך אגב, אימא שלי גוססת מסרטן ריאות,‬
‫"אז אני טס חזרה ללונדון‬ ‫לטקס האשכבה שלה, אבל טוויסט בעלילה,‬
‫"היא עדיין לא מתה.‬
‫"היא רק עורכת לעצמה‬ ‫מסיבת פרידה בסגנון שייקספירי,‬
‫"וזה דבר נורמלי לעשות‬ ‫כשהיא צריכה לקבל טיפול."‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫באמת.‬
‫את יודעת, רק תשעה אחוזים מחולי סרטן הריאות‬ ‫מצליחים לחיות מעבר לעשר שנים.‬
‫למה אתה תמיד עושה את זה?‬
‫מה?‬
‫מסביר דברים בעזרת‬ ‫מספרים וכדומה, במקום פשוט...‬
‫במקום לומר משהו כן.‬
‫כמו...‬
‫כמו, אני לא יודעת, כל דבר. משהו שאתה...‬
‫באמת מרגיש.‬
‫מצטערת, אני...‬
‫אני רוצה. אני פשוט...‬
‫מרגישה שזה לא...‬
‫אמרת להיות כן.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫זה הדבר הכי כן שעשיתי כל היום.‬
‫מצטערת.‬
‫אני מרגישה שאתה עובר כרגע משהו לא פשוט‬
‫ואתה מעמיד פנים ששום דבר מזה לא מפריע לך.‬
‫מה את רוצה שאגיד?‬
‫את רוצה שאגיד לך שאני קרוע מבפנים?‬
‫שאני כבר מתגעגע אליה?‬
‫שזה היום הכי גרוע בחיי‬ ‫מלבד מאותו היום שאני יודע שמגיע?‬
‫אני רק מנסה להיות שם בשבילך. אני לא יודעת.‬
‫אולי אני לא רוצה לשפוך את הלב‬ ‫לפני איזו בחורה שהרגע פגשתי במטוס.‬
‫היי, אולִי.‬
‫אנשים עוזבים. אם אתה רוצה לנאום, זה הזמן.‬
‫כן. בסדר.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫היה טיפשי מצידי לבוא.‬
‫לא התכוונתי לזה.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫גם אני צריכה לחזור. אז...‬
‫תגיד למשפחה שלך שנהניתי מאוד לפגוש אותם.‬
‫קדימה, אולִי.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אתה בסדר, רומיאו?‬ ‫-כן.‬
‫בערך כ-17.6 אחוז מהאנשים‬ ‫יוותרו על אהבת חייהם.‬
‫אוליבר עמד להיות אחד מהם.‬
‫סליחה. מצטערת,‬ ‫אני חושבת ששכחת את התיק שלך.‬
‫הו, זה לא...‬
‫תודה.‬
‫כן...‬
‫לא הייתה לי הזדמנות‬ ‫לדבר במהלך ההספדים, אז...‬
‫הינה זה בא.‬
‫שלושים ושבע.‬
‫זה מספר המחזות שכתב שייקספיר בחייו.‬
‫אלו גם מספר המחזות שאימא שלי קראה‬ ‫או הציגה בשבילי ובשביל אחי כשהיינו קטנים.‬
‫תשע מאות זה מספר הימים‬ ‫שהיא לקחה אותנו לבית הספר,‬
‫לפני שהתחלתי לנהוג.‬
‫פעמיים זה...‬
‫מספר הפעמים שהיא הכינה לי‬ ‫רולדת ריבת תותים כאשר בחורה שברה את ליבי.‬
‫העניין הוא...‬
‫אני...‬
‫ניסיתי למדוד את החיים של אימא שלי במספרים.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫אימא, את יודעת את זה עליי.‬
‫זה מה שאני עושה עם הכול.‬
‫זה עוזר לי...‬
‫למצוא היגיון בעולם, אני מניח.‬
‫אבל העניין הוא ש...‬
‫טסה ג'ונס היא לא מספר.‬
‫היא לא המחזות בהם היא הופיעה, או ה...‬
‫ארוחות שהיא הכינה, או העצות שהיא נתנה.‬
‫היא אימא שלי.‬
‫אני אתגעגע אלייך כל כך.‬
‫סליחה. זו הדרך לתחנה?‬
‫לא יודע. מצטער.‬
‫לעזאזל.‬
‫תיק הגב שלי.‬
‫תהיה מוכן לבצע החלפה?‬
‫סליחה, מצטערת.‬
‫אנחנו ליד ספיטלפילדס?‬
‫רק שנייה. אני מטפל בלקוח.‬
‫מצטערת.‬ ‫-מצטער על זה.‬
‫אדוני, אכפת לך שאשאל את הטלפון שלך לרגע?‬
‫תודה. זה ייקח רק שנייה.‬
‫הלו?‬ ‫-אבא?‬
‫האדלי, את בסדר? בדיוק הגענו לקבלת הפנים.‬
‫לא ענית לטלפון.‬ ‫-הסוללה שלי נגמרה.‬
‫מצטערת, אני...‬
‫מה קרה?‬
‫הלכתי לאיבוד.‬
‫איזה רחוב? איפה את?‬
‫רחוב עזרא, אי 2.‬
‫בסדר. אל תזוזי. אני בא לקחת אותך.‬
‫בסדר. תודה.‬
‫האדלי!‬
‫היי.‬
‫מצטערת שהרסתי לך את היום הגדול.‬
‫פשוט דאגתי.‬
‫מה קרה?‬
‫מבטיח שלא תתחרפן?‬
‫לא, אבל אני עדיין רוצה לדעת מה קרה.‬
‫אני...‬
‫הלכתי למצוא את הבחור שפגשתי במטוס.‬
‫בחור.‬
‫בן כמה הוא?‬ ‫-אבא.‬
‫מצטער.‬
‫קוראים לו אוליבר.‬
‫הוא חנון מתמטיקה.‬
‫והוא...‬
‫אדיב ו...‬
‫מפתיע ו...‬
‫חשבתי שהוא מגיע לכאן לחתונה כמוני,‬
‫אבל מתברר שזה היה לטקס האשכבה של אימא שלו,‬
‫שהיא בעצם לא מתה, היא פשוט חולה מאוד.‬
‫ו...‬
‫אני לא יודעת. פשוט הרגשתי‬ ‫שאני צריכה להיות שם בשבילו.‬
‫אני יודעת שזה נשמע ממש מטופש.‬
‫למה שזה יישמע מטופש?‬
‫כי אני מכירה אותו, כאילו, שמונה שעות ו...‬
‫ישבתי ליד הבחור הזה במטוס,‬
‫ועכשיו אני מבריזה‬ ‫מהחתונה שלך כדי למצוא אותו.‬
‫זה מטורף ולא הגיוני.‬
‫טוב, זה לא אמור להיות הגיוני.‬
‫נשמע שהיית אמיצה.‬
‫למה לא נלחמת עבור אימא?‬
‫למה לא נלחמת עבורנו?‬
‫הו, האדלי.‬
‫למה?‬
‫למה לא עשית את זה?‬
‫אני לא יודע אם יש לי תשובה טובה בשבילך.‬
‫זה קשה.‬
‫איפשהו לאורך הדרך, אנחנו פשוט...‬
‫שנינו הפסקנו להשקיע את המאמץ.‬
‫כשהגעתי לכאן,‬
‫ידענו.‬
‫אהבה היא הרבה עבודה.‬
‫לכן בחרת בשרלוט? כי זה קל או...‬
‫לא.‬
‫לא, למדתי את הלקח שלי.‬
‫ואני לא רוצה לאבד גם אותך.‬
‫אהבתי את החיים הקודמים שלנו.‬
‫לא רציתי שזה ישתנה.‬
‫אני מצטער.‬
‫מעולם לא התכוונתי לפגוע בך.‬
‫אני יודעת.‬
‫זה בסדר.‬
‫באמת. זה בסדר.‬
‫אני שמחה שאתה מאושר, אבא.‬
‫באמת?‬
‫כן, אני יודעת. גם אותי זה מפתיע, אבל...‬
‫כן, אני כן.‬
‫תודה.‬
‫אין בעד מה.‬
‫כל כך טוב לדבר.‬
‫התגעגעתי אליך.‬
‫האם סוף סוף נלך למסיבה עכשיו?‬
‫היי, נעלי התעמלות מגניבות.‬
‫נעלי ספורט, אבא.‬
‫שרלוט.‬
‫אני יודע. אני חושב שאם תיתני לה הזדמנות...‬ ‫-לא, שרלוט.‬
‫היי, מותק!‬
‫שלום, מותק.‬
‫אני מורעבת. לא אכלתי כל היום.‬
‫כל החודש, אם לומר את האמת.‬
‫תרצי קצת?‬ ‫-לא. תודה. אני בסדר.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן. רק דיברנו.‬
‫אני מצטערת שעזבתי בצורה הזאת.‬
‫זה בסדר. כל הלחץ שהפעלתי עלייך‬
‫עם הקטע של השושבינות ועם הריקוד,‬
‫גם אני הייתי בורחת.‬
‫האמת שזה לא זה.‬
‫לא, אני יודעת כמה את חשובה לאבא שלך.‬
‫ואני פשוט ממש רוצה שתחבבי אותי.‬
‫סליחה, אני שוב מלחיצה.‬
‫זה בסדר.‬
‫בטוחה שאת לא רוצה קצת?‬
‫אני לא אוהבת מיונז.‬ ‫-היא לא אוהבת מיונז.‬
‫כן.‬
‫אתה יודע מה? אני ממש מחבבת אותה.‬
‫זה בטח לא היה קל להיכנס לכאן.‬
‫חוץ מזה, היא מחבבת אותך!‬ ‫-אימא, תשתקי.‬
‫האם נדבר עליה?‬ ‫-לא, אנחנו לא.‬
‫את יודעת כמה גרועים הסיכויים‬ ‫שיחסים מרחוק יצליחו?‬
‫זה משהו כמו 56 אחוזים.‬ ‫אני לא מתכוון לעשות את זה.‬
‫חכה רגע. האדלי אלה סאליבן,‬
‫נולדה ב-16 בינואר.‬ ‫-תן לי את זה.‬
‫נחמד מאוד.‬ ‫-בחייך.‬
‫אתה חייב להחזיר לה את זה.‬
‫אני לא יכול. אני לא יודע איפה היא, נכון?‬ ‫-בשביל זה יש אינטרנט.‬
‫אני לא מאמין עליך. חכה.‬
‫זה לא...‬
‫אל תריבו.‬
‫אני גוססת. אל תריבו.‬
‫תפסיקו. תעזוב אותו!‬
‫סוכריות.‬
‫זה ספר טוב מאוד.‬
‫ומה זה?‬
‫בכנסיית סנט לוק.‬
‫קבלת הפנים תערך לאחר מכן‬ ‫במכללה הימית המלכותית בגריניץ' ב-6 בערב.‬
‫הינה לך. זה נהדר.‬
‫אז אתם רוצים שאתגנב לחתונה?‬
‫פשוט תלך.‬
‫למי אכפת מה הסיכויים?‬
‫קדימה, אימא. בואי ניקח אותך הביתה.‬ ‫-רעיון טוב.‬
‫בסדר. לקום.‬
‫אני אביא את החמצן.‬
‫בסדר.‬ ‫-כדאי שתלך.‬
‫אתה יודע...‬
‫אם הייתי יודע את הסיכויים‬
‫שאימא שלך תחלה בסרטן ו...‬
‫ותמות כשהתאהבתי בה,‬
‫אתה יודע מה הייתי עושה אחרת?‬
‫לגמרי שום דבר.‬
‫חתונות ארורות.‬
‫סליחה. היי. אני פשוט תמיד מאחרת.‬
‫אם זה גורם לך להרגיש‬ ‫טוב יותר, אני איחרתי כל היום.‬
‫נשמע שיש סיפור מאחורי זה.‬
‫אפשר לומר זאת. כן.‬
‫היה לזה סוף טוב?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בהחלט יש דברים שהלוואי שהיו קורים אחרת.‬
‫אבל אז...‬
‫כן.‬
‫כן, אני מניחה שכן.‬
‫אולי זה לא נועד לקרות.‬
‫היי.‬
‫תורך.‬
‫היי, תודה שאת עושה את זה,‬
‫ואני לא מתכוון רק לריקוד,‬ ‫אני מתכוון להכול.‬
‫אני אסיר תודה שאת כאן.‬
‫גם אני.‬
‫באמת.‬
‫את מוזמנת להישאר לחג המולד אם את רוצה.‬
‫כלומר, בלי לחץ.‬
‫אני יודע שזה לא יהיה כמו פעם עם אימא,‬
‫אבל זה יכול להיות נחמד.‬
‫"האם מוטב לוּ היה לך דבר טוב אותו איבדת,‬ ‫או שמעולם לא זכית שיהיה לך דבר זה ברשותך?"‬
‫"ידידנו המשותף".‬
‫קראת אותו!‬
‫עוד לא, אבל אני אקרא.‬
‫אני חושבת שאני מבינה זאת עכשיו.‬
‫ובכן, במקרה הזה יש לי רק עוד שאלה אחת.‬
‫אוי לא.‬
‫את מוכנה לרקוד את הבוגי?‬
‫באמת?‬
‫לך על זה.‬
‫בסדר.‬
‫חבר'ה?‬
‫תוכלו להקפיץ אותי לגריניץ'?‬
‫נהג, קדימה.‬ ‫-קפוץ פנימה.‬
‫כולם לעלות!‬
‫הדבר הזה לא נוסע מהר יותר?‬
‫ה-21 בדצמבר הוא היום‬ ‫הכי טוב בשנה להיות מאוהב בלונדון.‬
‫עם 2,380,000 אורות‬ ‫חג מולד שמאירים את העיר,‬
‫ומאות ספלים מלאים בשוקולד חם‬ ‫ומהביל אֲחוּזִים בידיים קרות,‬
‫זה היום הרביעי‬ ‫בפופולריות של הצעות אירוסים.‬
‫ארבע מאות עשרים ושניים זוגות יתחתנו,‬
‫שלושים ותשע יחגגו את יום נישואיהם ה-45,‬
‫ואלפי זרים יצליבו מבט בפעם הראשונה.‬
‫אבל מכל הזוגות שמתאהבים ביום המקסים הזה,‬
‫...חשוב סיפורו של רק זוג אחד מהם.‬
‫הו, לא זה היה זה!‬ ‫-זה לא היה.‬
‫זה לא מה שקרה.‬ ‫-הכנסת את החתול למקרר.‬
‫אמרת שחשבת שלחתול חם.‬
‫אין כמו לצאת לבילוי משפחתי.‬
‫לא עשינו את זה כבר שנים.‬
‫כן, זה ממש טוב...‬ ‫-זה לא בסדר. זה לא...‬
‫תראו, אני רק אומר שנגיע לשם.‬
‫אנו נגיע לשם.‬ ‫אנו בוואן המהיר ביותר בלונדון.‬
‫יש הרבה תנועה אם נמשיך ישר.‬ ‫-אתה יודע מה?‬
‫תפסיקו להלחיץ אותי.‬ ‫אני לא יכול לנהוג עם הדיבורים שלכם.‬
‫היה שם שמאלה. היה שמאלה.‬
‫זאת הדרך הלא נכונה.‬
‫אני נוהג לפי מערכת הניווט.‬ ‫-זה בצד השני של הפארק.‬
‫אתה נוסע בדרך הלא נכונה.‬ ‫-זה הכי קרוב שאוכל להגיע.‬
‫זהו זה. שם.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה את רוצה שאעשה?‬
‫שאסע דרך הדשא?‬
‫תקשיב, אתה חייב לבטוח בי.‬ ‫-תעצור את הרכב.‬
‫מה?‬ ‫-תעצור את הרכב.‬
‫לות'!‬ ‫-מה? תעצור.‬
‫תעצור את הרכב!‬
‫מה?‬
‫זה היה כיף.‬
‫תודה על הנסיעה. אני אוהב את הוואן.‬
‫לך תשיג אותה, מקבת.‬
‫האדלי!‬
‫תגידי משהו.‬
‫תגיד אתה משהו.‬
‫בסדר...‬
‫הפתעות.‬
‫מזה אני מפחד.‬
‫מזה ומהחושך.‬
‫וחיידקים.‬
‫בסדר.‬
‫למה אתה מספר לי את זה?‬
‫כשנפגשנו, שאלת אותי ממה אני מפחד.‬
‫זהו זה.‬
‫אני מפחד מ...‬
‫להיתפס לא מוכן על ידי דברים כמו...‬
‫סרטן או...‬
‫שברון לב.‬
‫יהיה נהדר אם תוכלי להגיד עכשיו משהו.‬
‫אהבת את ההפתעה הזאת?‬
‫כן, אני מניח שאוכל להתרגל לאלה.‬
‫אפילו מבחורה שהרגע פגשת במטוס?‬
‫במיוחד מבחורה שהרגע פגשתי במטוס.‬
‫את צריכה לחזור?‬
‫יש לי קצת זמן.‬
‫אני מתכננת לפספס את הטיסה שלי מחר, אז...‬
‫באמת?‬
‫ידעת שאחת מכל 50 מערכות‬ ‫יחסים מתחילות בנמל תעופה?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, למעשה, בערך שמונה אחוזים‬ ‫מהזוגות נפגשים בגלל פספוס טיסת המשך.‬
‫מה אתה באמת חוקר?‬
‫באמת?‬
‫באמת, כן.‬
‫בסדר.‬
‫ההסתברות הסטטיסטית לאהבה ממבט ראשון.‬
‫האדלי סאליבן ואוליבר ג'ונס‬ ‫יתנשקו 12,872 פעמים בחייהם המשותפים.‬
‫הם יהיו נשואים 58 שנים,‬
‫יהיו להם 1,462 ויכוחים,‬
‫ויעשו אהבה 5,787 פעמים.‬
‫האדלי תחזיק את ידו של אוליבר‬ ‫כשטסה תנשום את נשימתה האחרונה.‬
‫אוליבר יחזיק בידה של האדלי‬ ‫כשהיא תנשום את שלה.‬
‫ושניהם יחזיקו את היד‬ ‫של הבת שלהם ביום שהיא תיוולד,‬
‫ויתפעלו מהאצבעות הזעירות שלה,‬
‫ואיך שום דבר מזה לא היה אפשרי,‬
‫לולא טיסה שהוחמצה,‬
‫חגורת בטיחות שבורה,‬
‫והבחירה לאהוב זה את זה בכל יום.‬
‫- ההתחלה... -‬
‫תרגום כתוביות: רון סגל ארכא‬