NETFLIX PRESENTERER
Den 20. desember er årets verste dag for å reise via John F. Kennedy lufthavn.
Over 193 000 passasjerer flyr inn og ut derfra den dagen.
I snitt tar innsjekking 23 minutter,
og sikkerhetskontrollen opptil 117 minutter.
Men av alle passasjerer som blir hindret i dag...
Unnskyld meg.
...er det bare én som teller.
For i dag er den passasjeren sent ute.
Unnskyld meg.
Unnskyld!
Hadley Sullivan rekker ikke London-flyet.
Vent! Jeg er her.
Beklager, det er for sent.
Det er 367 mennesker ombord på flight TA-5120.
412 kofferter, 344 personlige eiendeler,
fire hunder, og 62 nakkeputer.
Passasjerene skal fly i seks timer og 47 minutter,
uten Hadley.
Noen vil si det er uflaks å ikke rekke flyet.
Det er bedre å tenke at ting skjer av en grunn.
For Hadley er de fire minuttene slett ikke uflaks.
For om litt vil en gutt og en jente møtes.
Det vil forandre alt.
Men for ordens skyld, fortellingen handler ikke om kjærlighet.
Den handler om skjebnen.
Eller statistikk.
Avhenger av hvem man spør.
Jenta heter Hadley Ella Sullivan, 20 år, 165 cm høy.
Hun er sent ute 21 % av tiden,
som også er gjennomsnittlig ladning på mobilen.
Hun er redd for tre ting.
Majones,
små rom, og tannleger.
Men det var noe hun aldri kom på å være redd for.
Bare et semester.
Pappa, du skal undervise i poesi i Shakespeares hjemland.
- Hvorfor er du ikke i hundre? - Jeg er det.
Så bra! Jeg vil gjerne studere i utlandet.
Faktisk, vennen, vi to blir her.
Hvorfor det?
Hun ville ikke vedgå det, men av tingene hun fryktet
var skilsmisse brått verre enn majones.
Beste løsning er å ta neste fly.
To seter igjen, på businessklasse.
Når drar det?
Om halvannen time, og lander i London klokka 09:55.
- Pappas bryllup er klokka 12. - Må du tenke litt?
Gi meg ett sekund.
Beklager, et øyeblikk, bare.
Må bare...
Hei, vennen, hva skjer?
- Jeg rakk ikke flyet. - Hva?
Jeg kan ta det neste, på businessklasse, som lander klokka 10.
I morgen?
- Nei, i kveld, jeg tar en komet. - Hadley.
Unnskyld.
Ok, kjøp billetten, så dekker jeg det.
- Nei, jeg kan betale. - Ikke tull.
- Du har ikke råd. - Ok, takk.
Nå må jeg legge på.
Ok, tekst meg når du lander, ok?
Ja, ok.
Ha det.
Ok, en businessklasse-billett til London.
Takk.
Unnskyld.
Den er død. Derfor er den ledig.
Så klart.
Hva sa du?
Glem det, det var ikke noe. Takk.
Utkallelse til flight AI-3670...
Du kan låne min.
Dette, naturlig nok, er gutten.
Oliver Martin Jones, 22 år, 180 cm høy.
Han er presis 94 % av tiden,
som også er gjennomsnittlig ladning på mobilen hans.
Han har også vært redd for tre ting.
Bakterier, mørket,
og overraskelser.
Her er skriftrullen...
Skriftrullen?
...hvor det står skrevet
navnene til alle menn man tror er skikket
i hele...
Per nå er det ingen spredning.
Med riktig behandling er prognosen god.
Sånt kan ikke alltid forutsies.
Da bestemte Oliver seg for å aldri bli overrasket igjen.
Alt i livet måles av dataindustrien.
Sosiale kontakter, kjøpevaner, selv antall skritt.
Det betyr at en dag vil alt i livet kunne forutsies.
Noen ting vil alltid overraske oss.
Ikke om vi har nok data.
Er du redd overraskelser,
føles det bedre å ikke la tilfeldighetene råde.
Du kan låne min.
Helt til du møter en amerikansk jente med tomt mobilbatteri.
Beklager, jeg deler ikke elektronikk før på tredje date.
Ok. Det er vel nokså intimt.
Jeg er ferdig, om du vil bruke den.
Takk, jeg...
- Batteriet dør stadig. - Må kanskje på service.
Mobilbatterier kan bare lades så mange ganger.
- Er du en teknologi-fyr? - Mattenerd.
Jeg studerer statistikk på Yale.
Wow.
Et diskret statussignal.
Jeg er brite, jeg kan ikke for det.
Oliver, forresten.
Som i Twist.
Og de sier amerikanere er udannede.
Det er vi absolutt, men jeg er fan av Dickens.
Hadley.
Hyggelig å møte deg.
I like måte.
Hva studerer du, Hadley som liker Dickens? Engelsk litteratur?
Jeg har ikke bestemt meg.
Jeg våknet ikke en dag og tenkte: "Jeg skal bli skatteadvokat."
Gjør noen det?
Skatteadvokater, sikkert.
Hvor skal du?
London. Og du?
Samme her. Ja, faktisk...
Jeg skulle vært på flyet nå, men jeg var fire minutter for sen.
Det kan ha vært skjebnen, men trolig valgte du å være sen.
Jeg hadde tenkt å kjøpe mat.
Vil du bli med?
Er det en tredje date-greie?
Nei, mat hadde vært fint.
Vanligvis førte Hadleys somling og uladede mobil til problemer.
I dag førte de henne til Oliver.
Skal du hjem til jul?
Jeg antar at London er hjemme.
Ja, men jeg vil heller bli her, og fortsette forskningen.
Hva forsker du på?
Andelen av amerikanere som ikke rekker flyet.
Komisk. Kjempemorsomt.
Æsj, så ekkelt.
Jeg har desinfiseringsservietter, til din skitne, døende mobil.
Takk.
- Jeg har alltid hatet flyplasser. - Jaså?
Jeg elsker dem.
- Hvorfor det? - Jeg liker at man verken er her eller der.
- I ingenmannsland. - Høres herlig ut.
Som skjærsilden.
- Du liker ikke karbohydrater? - Nei, jeg hater majones.
- Jaså? - Ja.
- Det er avskyelig. - Jeg hater det også.
Det er nummer to av de tre tingene jeg frykter mest.
- Og de andre? - Tannleger og små rom.
- Du har tenkt over det. - Nei.
Om jeg spurte deg hva du er redd for, vet du det bare.
Kanskje jeg er fryktløs?
Du spiser kjøttpålegg med bestikk.
- Beklager, jeg må svare. - Ja, vær så god.
Det er klokka 11 du lander?
Nei, klokka 10. Jeg sendte e-post.
Gjorde du? Wifi-en fra treningssenteret er dårlig.
Du har én oppgave. Hent meg klokka 10.
Rolig, jeg kommer.
Og jeg har en overraskelse til deg, så vær forberedt.
Jeg liker ikke overraskelser.
Den er god, ikke bli sur.
- Jeg sa fra, så du blir mindre sint. - Er det logisk?
Luther, ingen overraskelser. Du tror alle er gode. Ingen av dem er det.
Beklager, dårlig wifi. Hører deg ikke.
Luther!
- Beklager. - Det er ok.
Om klaustrofobi er en av de tre store,
hvorfor tilbringe sju timer på et fly?
Et godt spørsmål.
Et bryllup.
- Du også? -Å, ja.
Det er faktisk hjemmeantrekket.
Jeg slapper av i en presset dress.
Jeg skjønner det. Skrukker er stressende.
Var det flyet vårt?
Allerede?
Jeg kan ikke miste et til.
- Sekken min. - Har den.
Takk!
Snilt av deg.
Vent!
Flott, vi er her. Vi rakk det.
Takk.
Du er rask!
Her sitter jeg.
Så flott.
Jeg sitter baki.
Hei, kan jeg hjelpe deg?
- Jeg sitter her, alt i orden. - Ok.
Unnskyld meg.
Takk.
- La meg hjelpe deg. - Takk.
Beklager.
Jeg må trene mer.
Beklager, bare et øyeblikk. Flott å møte deg, Hadley.
Ja.
- Lykke til. - I like måte.
Lykke til? For en tosk.
- God kveld. - Står til?
Unnskyld?
Ja, sir?
Tror beltet er ødelagt.
Får jeg prøve?
Nei, bare sitt.
Du har rett. Huff, da.
Hva er det?
Du kan ikke fly uten belte.
- Jeg må bli med. - Det gjelder sikkerhet.
Er det andre seter? Kan spenne meg fast i lasterommet.
- Vent litt, skal prøve å flytte deg. - Takk.
Mamma, hei. Jeg rakk ikke flyet, men tok det neste, så alt er i orden.
Ringer deg når jeg lander, ok? Glad i deg. Ha det.
- Tusen takk. - Det var så lite.
Teknisk sett får vi ikke flytte noen til businessklasse,
men i dag har du flaks.
Hadley.
Oliver.
- Hva...? - Beltet var ødelagt. Jeg måtte flyttes.
Unnskyld, kjenner dere hverandre?
- Ja. - Delvis.
Da har du virkelig flaks i dag.
Dette var uventet.
Skulle tro du så det komme, du som analyserer alt.
Ja vel, den var god.
Godt gjort.
Får man alltid pysj?
Har aldri flydd på business før.
Er det greit om jeg...
- Takk. - Tørker deg litt.
Ikke sånn ment.
29 % av alle fly rengjøres dårlig.
Den diktet jeg opp.
I løpet av seks timer og 47 minutter
blir Hadley Sullivan og Oliver Jones forelsket.
Men så, 18 minutter etter landing,
blir de adskilt i folkemengden, og møtes aldri igjen.
Med mindre de utveksler navn, nummer, e-post,
Instagram, LinkedIn, Twitter, Facebook.
Mange muligheter, faktisk.
Så bra.
I tilfelle en nødlanding i vannet,
fins det en flytevest under setet.
Den blåses opp automatisk,
med en fløyte for å tiltrekke oppmerksomhet,
og lys for synlighet i mørket.
- Hva er det? - Har aldri sett noen lese en sånn.
- Da er det godt du sitter nær meg. - Generelt, mener du?
Og i tilfelle en ulykke.
Ja, for om vi krasjer i havet,
skal du og dine 150 cm bære meg ut herfra.
Sjansen for at flyet krasjer er en av 5,5 millioner.
Større sjanse for å dø på turen fra...
Må vi snakke om å dø?
- Unnskyld. - Det er ok.
Cabin crew, gjør klar til avgang.
Går det bra?
Hva er yndlingsfargen din?
Mat?
Dyr?
Seriøst?
Kom igjen.
Gul, meksikansk, hunder. Og du?
Blå, curry og fugler.
Fugler, æsj.
Hva mener du? De symboliserer frihet.
De driter overalt.
Hunder også.
De er ikke nifse.
Hva er yndlingstallet ditt?
To. Og du?
I.
Den imaginære enhet. Kvadratroten av -1.
Wow. For en nerd du er.
Kanskje det, men jeg tror det virker.
At du er sjarmerende?
Nei, distraheringen.
Fint å vite at du syns jeg er sjarmerende.
Fest setebeltet-lampen er slukket,
så dere kan fritt gå i kabinen.
Om litt kommer kabinpersonalet med...
Takk.
Ingen årsak.
La meg ta den.
- Takk, unge mann. - Det er greit.
- Du har funnet en bra en. - Takk.
Hvordan møttes dere?
- Faktisk så... - På en flyplass, utrolig nok.
Jaså?
Ja, mobilen hennes var død,
så jeg var galant og lånte henne laderen min.
Vi kom i prat, og det ene førte til det andre.
Han har ladet batteriene mine siden.
Så fint for dere.
- Ha en fin flytur. - Du også.
Fortell om bryllupet.
Å, ja.
Ja.
Det er min fars andre ekteskap, med en jeg aldri har møtt.
Så...
- Du skal i din fars bryllup. - Ja.
Du har aldri møtt forloveden.
- Nei. - Hvordan går det an?
Vel...
Det begynte da han ble foreleser i poesi ved Oxford.
Etter å love at det bare er ett semester,
søker han om skilsmisse fra din mor,
faller for en kvinne som heter Charlotte,
og frir så til henne.
Så får han deg, som han ikke har sett på et år,
til å fly over havet i en blikkboks,
så du kan stå der i en kjole farget som et blåmerke.
Så fælt.
Ja.
Om det hjelper, 50 % av ekteskap ender i skilsmisse.
Og 50 % består.
Ja, men sjansen for at det kunne skje var utrolig høy.
Skal det hjelpe?
- Gjør det? - Nei.
Det er bare kjipt.
Det verste er at
han skal stå foran alle og gi de samme løftene han brøt.
Folk kan bli forelsket på nytt,
men om det er ekte, hvorfor må det bevises?
Hvorfor ha en storslagen fest for å gni det inn?
Jeg syns at ekte kjærlighet ikke handler om det.
Ekte kjærlighet handler om å finne noen
som holder deg i hånda når livet blir vanskelig.
Er det alt?
Ikke noe bryllup eller ekteskap, bare noen som holder deg i hånda livet ut?
Ja, stort sett.
Jeg liker at et bryllup er et løfte.
Ikke alle holder løftene sine.
Uansett, sånn blir mitt bryllup.
Hva med ditt? Si noe dramatisk,
som at din stemor blir gift med din onkel eller noe.
Hva vil dere ha?
Herlig kylling og grønnsaker, eller veldig tørr fisk?
Kylling, takk.
Jeg tror jeg tar fisk...
Kylling.
Et utmerket valg, frøken.
Vår andre middag.
Det går fort fram.
OPPTATT
VÅR FELLES VENN CHARLES DICKENS
Går det bra?
Ja, beklager.
Herregud.
- Altså... - Sexy, jeg vet det.
- Passer perfekt. - Jeg syns det. Mange takk.
Du løy ikke om Dickens, altså.
Jeg har faktisk ikke lest den.
- Noen har visst det. - Ja.
Min far ga meg den etter skilsmissen.
Det var noe vi gjorde.
Han ga meg bøker han elsket, og så elsket jeg dem.
En av hans beste. Jeg har nok lest den tolv ganger.
Jeg får ikke anbefalt mange bøker for tiden,
men noen er for viktige til å glemme i alt dette.
Takk.
Skal vi ut i løypene?
Ja.
Må på do først.
"Er det bedre å ha mistet noe bra, eller å aldri ha hatt det?"
Derfor gir jeg den tilbake.
Uten å ha lest den.
Akkurat.
Vil du bli med på kino?
Så vår første date blir middag og en platt romantisk komedie?
Jeg er med på en platt komedie.
Om det blir en lykkelig slutt.
Du vet hva jeg mener.
- At det ender med... - Det går bra.
Altså at rollefigurene...
Jeg liker lykkelige slutter.
SLUTT
- La oss bli med til gaten. - Nei, jeg er 21 år.
Ok. Stå på, men ikke glem å leke.
Jeg skal det.
- Og spis sunt. - Du også.
Jeg er så stolt av deg.
Ok, gå.
Bare gå.
Lev livet.
Ha et stort eventyr.
- Farvel. - Tudelutt!
Ha det!
Skriver du en tale?
Ja.
Forlover?
De sier så.
Fikk du sovet?
Litt.
Jeg har tenkt på det, og jeg syns ikke du bør gi den tilbake.
Boka.
Hvorfor ikke?
Tidligere var du og din far gode venner,
så oddsen er god for at du tilgir ham til slutt.
Kan like godt gjøre det nå.
Du og matte-greiene dine.
Ja, det gjør broren min gal også.
Har du søsken?
Ja, en.
To år yngre. Luther.
Bor han i London?
Ja, med mamma og pappa.
Inntil for noen måneder siden, da han kjøpte en grell, grønn varebil.
De er kule.
Han sier så.
Er dere gode venner, historisk sett?
- Du stiller mange spørsmål. - Er dere?
Mamma ble syk da vi var små.
Så ja. Men vi er veldig ulike.
Men det er greit, jeg er vant med det.
Er din mor ok nå?
Hun var i remisjon i 14 år, men det kom tilbake.
Så leit.
Nei da.
Du er litt farlig, vet du det?
Jeg?
Ja.
Jeg er altfor ærlig med deg.
Uansett, jeg bør stikke på toalettet, og så sove litt.
Samme her.
Mine damer og herrer, dette er kapteinen.
Vi nærmer oss Heathrow,
og lander om omtrent 15 minutter.
Fra alle oss, takk for at dere reiste med oss,
og vi håper dere nyter oppholdet i London.
God morgen.
- Jeg skulle... - Jeg syns...
- Vær så god. - Nei.
Nei, du først.
Jeg skulle spørre om...
Bryllupet du skal i, hvor er det?
Shoreditch, tror jeg.
Shoreditch, ja. Det er kult. Hipsteraktig.
Hva med deg, hvor er ditt?
I Peckham, klokka ett. Et gammelt kapell hvor mine foreldre spilte amatørteater.
Du har iallfall til klokka ett. Min begynner klokka tolv, så...
Tolv?
Ikke reaksjonen jeg trengte.
Det går nok bra, om du skynder deg.
Og det går greit i tollen.
Herregud.
Kumulusskyer. De beste skyene.
Det eneste i verden som er helt likt barndomstegningene.
Familien din er ikke strekfigurer?
- Min er det. - Det vil jeg gjerne se.
Beklager, ingen familietreff før på femte date.
Sier jenta som lå med meg på den første.
Bryter alle reglene for deg.
Jeg også.
Britiske pass, til venstre. Alle andre til høyre.
Britiske pass til venstre, alle andre til høyre.
Sir, madam, dere må gå videre.
- Gi meg mobilen din. - Sir.
- Ikke hold igjen køen. - To sekunder, bare.
Dette er nummeret mitt.
- Tekst meg, så jeg får ditt. - Sir, nå.
- Greit. - Ja, jeg går.
Ses på den andre siden.
Hva sa du?
Ses på den andre siden.
Ok.
Køene går ikke til ulike land.
Søren.
Neste.
Neste!
Neste, takk.
Neste.
- God morgen, madam. - Morn.
Hei, beklager.
- Her. - Hva skal du i London?
Et bryllup.
Hvor lenge blir du her?
Bare en helg.
Har du navnet og nummeret hans?
Hva?
Personen du bor med.
Å, ja.
Andrew Sullivan, min far.
Vi bor på Spitalfield Hotel for bryllupet. Det er der vi bor. Min far gifter seg.
Nyt oppholdet.
Hei.
Kan jeg...?
Et øyeblikk. Tror jeg skal til Shoreditch.
St. Luke's Church, i Shoreditch.
Et lite tips,
om du har 2 % sjanse for å møte kjærligheten på flyplassen,
og gutten gir deg nummeret sitt,
sørg for at mobilen er ladet.
Nei.
Og spør om etternavnet hans.
PAPPA
Hei, jeg sitter i en taxi.
Er du langt unna?
Vi er en halvtime unna.
Ok, Charlottes venner står klare.
Hvorfor det?
For din del.
Gleder meg til å se deg.
Hadley kom til farens bryllup sju minutter før tiden.
Akkurat i tide til at brudefølget fikk tryllet litt.
- Hun er sen. - Ta det med ro.
Hvem er sen?
Er det henne?
- Er du Hadley? - Hei.
- Hei! - Hadley!
Hei, jeg er Bertie.
- Dette er Violet, Jasmine og Shanti. - Hei, dere.
- Unnskyld at jeg er sen. - Ok, frøken eplepai, tiden flyr.
La meg glatte ut denne.
Håret ditt er lekkert.
- Og huden din... - Ikke spis henne.
Kunne slikket den. Jeg skal ikke det!
Ananasen.
Svært få lykkes med den.
Takk.
- Tequila? - Hei.
Første regel i et britisk bryllup.
- Bli sørpe full. - Ja!
Problemene til tross,
Andrew Sullivans andre bryllup startet bare ti minutter for sent.
Det varte i 52 minutter og 18 sekunder.
Det var 760 blomster,
fem brudepiker,
og 48 hatter.
100 % mente at Charlotte Engleby så utrolig glad ut,
og at Andrew Sullivan var svært forelsket.
Presten snakket for lenge.
Sju vitser ble fortalt, samt fire rørende historier,
og ordet "kjærlighet" ble brukt 12 ganger.
31 % av gjestene ble rørt til tårer, to ringer ble utvekslet,
og en brudepike
tenkte stadig på gutten på flyet.
...så lenge dere lever.
Ja.
Beklager. Det gjør jeg.
Da erklærer jeg dere for rette ektefolk å være.
Et vanlig bryllup har 75 minutters pause mellom seremonien og festen.
Dagens bryllup, derimot, har en pause på 240 minutter.
Så i løpet av fire timer måtte Hadley finne ut hva hun skulle si til sin far.
Hadley?
Hei!
Det er så godt å se deg.
Se på deg. Du ser annerledes ut.
- Mer voksen. - Ja.
Artig, det der.
Gratulerer, forresten.
- Stor dag. - Takk.
Det betyr mye, og vi er glade for at du er her.
Vel, jeg gjorde mitt beste for å gå glipp av det.
Ja.
- Bare en vits. - Ja, morsomt.
Du, det er noe jeg vil spørre om,
som ikke føltes riktig å si i en melding eller på telefon.
- Mobil. - Ja.
Charlotte og jeg lurte på
om du ville danse med din far på festen.
Jeg sa du ville føle at det var teit.
Greit.
Mener du det?
Ja, det er greit.
- Var det alt, eller...? - Ja.
- Ja, det er flott. Ok. - Bra.
Hadley!
Så fint å endelig få møte deg.
Din far var fra seg da han trodde du ikke rakk det.
- Han ville avlyse alt. - Jaså?
Ja, tuller du? Kan ikke gjøre det uten deg.
Du er datteren min.
Fotografen ba meg si at du må være klar om fem minutter.
Be ham glemme det, jeg snakker med æresgjesten.
Nei, ikke prøv deg.
Ok, da. Man får bare én stor dag.
Ikke i følge statistikken.
- Char, noen gjester vil si ha det. - Ok.
Tom, Karen, dere rakk det! Så fin du er.
Vi kommer tilbake til festen,
men vi må i en minnestund i Peckham House.
Gud, så leit.
- Hvem da? - En av Toms venner fra teateret.
Det er så tragisk.
Gift, to sønner, overlevde kreft for 12 år siden,
men så kom den plutselig tilbake.
En av sønnene måtte fly hjem fra universitetet i USA.
Huff. Tenk å reise alene på den måten til din mors minnestund.
Jeg skal i et bryllup. Du også, ikke sant?
Det er faktisk hjemmeantrekket.
Jeg liker å slappe av i en nypresset dress.
Det var bare 0,2 % sjanse for at Olivers og Hadleys familier hadde felles venner.
Hadley, vennen, vi skal ta noen bilder.
Om 13 minutter kjører en buss fra Shoreditch til Peckham.
Dermed har Hadley Sullivan
bare to minutter på å velge om hun vil ta den.
Om ikke, er det under 6 % sjanse for at hun treffer Oliver Jones igjen.
Du skjønner, skjebnen er bare skjebnen
om vi avgjør hva vi vil den skal være.
- Hva gjør du? - Beklager, jeg...
- Jeg må dra. - Hva for noe?
Det er noe jeg bare må gjøre,
men jeg kommer tilbake.
Nå, i London?
Ja. Hvor lenge er det til festen, drinkene og...
Fire timer.
Flott, vi ses da. Jeg lover.
Vent, hvor skal du?
Det går bra.
Hadley visste ikke om det var rett valg,
men noe inni henne sa at hun måtte være der.
Går bussen til Peckham?
Om du betaler i dag.
- Hvordan gjør jeg det? - Ta på Oysteren.
Ta på...
- Bruk kredittkort. - Så klart. Det gir mening.
- Bare gå. - Kult. Unnskyld.
Unger nå om dagen.
Vent.
Du trodde vel ikke at det var alt?
Ollie!
Yo, bror! Dette er velkomstlåten din!
Beklager det her. Luther!
DJ Jonesy. Finn meg på Insta.
- Overraskelse! - Vi blir arrestert.
For hva da? Er syke beats ulovlige?
DJ Jonesy. Søk på Insta.
Ja, kanskje vi bør dra.
Før du sier noe, jeg ba ikke om penger, jeg bare henter min bror.
- Gjør det et annet sted. - Ja, sir. Forstått.
- Vi skulle dra. Sant, Ollie? - Faktisk, jeg venter på noen.
Faktisk bryr jeg meg ikke.
Ok, da går vi.
- Hva er det? - Godt å se deg.
Godt å se deg.
Hvordan gikk flyturen, surpomp?
Grei, faktisk.
Overraskende.
- Skal du holde EDM-tale? - Herregud, hva skal du gjøre?
Matte?
En tale, som et normalt menneske.
Kjedelig!
Til slutt, i Peckham, gjorde Oliver Jones seg klar for dagen.
Det betyr selvfølgelig et Shakespeare-kostyme.
Hvordan går det, Romeo?
Jeg er ikke Romeo, jeg er Macbeth.
Du ser flott ut!
Ja da, Snurre Sprett. Skal vi begynne?
- Jeg er Skyttel. - Skyttel?
- Så klart. - En Shakespeare-karakter.
Til tross for en Puck, to Hamleter og fem Julier,
var ikke dette en typisk Shakespeare-temafest.
Faktisk var det slett ikke en fest.
Hei, pappa.
Godt å se deg.
- Godt å se deg. - Bra flytur?
- Overraskende. Han vil ikke si hvorfor. - Alt ok?
- Hvor er mamma? - Her.
Hei, mamma.
Oliver.
God dag, kjære venner. Takk for at dere kom
til det man må kalle Tess Jones' levende minnestund.
Eller som hennes sønn Luther kaller det, avskjedsfesten.
Han er litt flåsete, men vi er så glade i ham.
Ja, takk for at dere hjelper henne å få oppfylt drømmen
om å få se sine venner, og noen fiender, opptre for henne.
Akseptable minnetaler vil være musikkinnslag,
kunstnerisk dans... Mange takk, Gloria.
Samt jambisk pentameter fra meg.
Nå vil kveldens stjerne, festens midtpunkt,
gjerne si noen ord. Her har dere henne.
Mitt livs kjærlighet.
Min sommerdag.
Tess.
Takk, alle sammen, for...
...at dere kom i dag.
Det som skjedde var at Val og jeg planla begravelsen min,
og det ble et så fantastisk show
at jeg innså at jeg ville se det.
Og du har rett.
Jeg hater det når folk snakker pent om meg bak min rygg.
Det er sørgelig bortkastet.
Man får først vite hvilken sjanger livet ditt er
når du vet hvordan det slutter.
Og...
Nå vet jeg at min er en kjærlighetshistorie.
Jeg føler at livet mitt begynte den dagen jeg møtte Val,
på en Shakespeare-forelesning på universitetet.
Han framførte Richard 3.
- Fantastisk. - Elendig.
Men som Shakespeare sier:
"Har man elsket, om ikke fra første blikk?"
Hva kan jeg si? Jeg er eksentriker.
Siden da har vi skrevet en helt nydelig fortelling sammen,
med våre to herlige, kjekke,
djerve sønner.
Jeg er så takknemlig for at hver og en av dere var med.
Det har vært storartet.
Så la oss være muntre.
La oss spise så mye vi kan,
og bli skikkelig fulle.
Dagens eneste regel er...
...ikke glem å si farvel.
Ok. Sånn!
Slutt.
Takk, takk.
Det blir bare for én aften.
Få gamlingen bort fra scenen.
Jeg kan meddele at jeg skal framføre min Shakespeare-medley...
Tessa Jones' levende minnestund varte i en time og 32 minutter.
Det ble framført 26 minnetaler, deriblant ni monologer...
Ærlighet, eller...
Faen, jeg har glemt det.
Det er helt vekk.
Det var et mareritt å lære.
Fem dikt...
Hun elsker meg.
Åtte sanger...
Tre danser...
En freestyle-rap...
Og et merkelig DJ-sett.
Når jeg sier DJ, sier dere "Jonesy"!
DJ!
Hvem?
Kom igjen.
- DJ! - Jonesy!
87 % av gjestene ble rørt til tårer.
Ordet "kjærlighet" ble brukt 39 ganger.
Og en sønn ønsket at han fortsatt hold hånden til jenta på flyet.
Idet Oliver Jones tok pause fra morens minnestund,
nærmet Hadley Sullivan seg i 19 km/t i snitt.
INGEN GRENSER MED ESM BANK
Peckham House.
Unnskyld?
- Ja? - Hei.
Kan du hjelpe meg? Mobilen er død. Jeg må til Peckham House.
Å, ja.
Til høyre på Queen's Road, til venstre på King's Grove.
Til venstre gjennom porten.
Ok, kult. Takk, det trengte jeg enormt.
Håper du finner ham.
Vent.
Der er du.
Hva er det?
Alt i orden.
- Snakk til meg. - Bare sitt.
Du går glipp av festen.
Oliver...
Snakk til meg.
Jeg bare...
Jeg forstår ikke hvorfor du ikke går til behandling.
Jeg har lest om det.
Jeg vet at med cellegift og betennelseshemmende diett
kan du få seks, tolv, kanskje 18 måneder til.
Men hvorfor?
Jeg mener det.
Så jeg kan være syk,
hele tiden?
Du hadde vært her.
Jeg vet det. Jeg er lei for det.
Men tre måneder, eller seks, eller tolv, har ikke noe å si.
Jeg kommer likevel til å dø.
Jeg vil være meg selv fortsatt.
Jeg vil leve litt før jeg drar.
- Vær så snill. - Ja.
Kom her.
Jeg er så glad i deg.
Ok.
Kom og lev med meg. Du vet du vil.
La oss gjøre oss selv skikkelig til latter.
Bare et øyeblikk.
Ok.
Jeg elsker deg.
Unnskyld? Er dette minnestunden?
Tessas? Ja.
Vet du om det er en Oliver her?
Har ikke sett ham på lenge. Luther vet det nok.
Ok, takk.
Luther?
- Ja? - Du er Olivers bror, ikke sant?
Du er amerikaner.
Ja.
Er Oliver her? Jeg er en venn av ham.
Ja.
- Flotte tenner. - Takk.
Fin varebil.
Ja, det er en Sprinter.
Jeg ser det.
La oss finne Ollie. Denne veien.
Hei, mamma. Hei, pappa. Har dere sett Ollie?
Ikke siden han dro.
Noen ser etter ham. Dette er Olivers venn.
Olivers venn?
Hei. Hadley, hyggelig å møte dere.
Val.
Tessa.
Hadley.
Er alt i orden, kjære?
Ser ut som du har sett et spøkelse.
Beklager, jeg bare...
Jeg trodde at
det var en minnestund, så jeg...
- Du trodde jeg var død. - Jeg er glad du ikke er det.
Jeg også.
Jeg har... Det er kanskje rart, men jeg har disse.
- Du bør vel få dem. - Nå er det mindre rart.
- Mange takk. - Vær så god.
Ikke vær forvirret.
Det er uvanlig å ha en minnestund før man er død.
Men det er en genial idé.
Hva er vitsen med å samle så mange for å si fine ting om deg
uten at du kan høre det?
Jeg tenkte det samme.
La oss danse.
Kom igjen, mamma.
- Kom så. - Heis meg opp.
- Herlig å møte deg. - Samme her.
Hyggelig å møte deg.
Hei.
Hva er det?
Kjolen.
- Den er forferdelig. - Jeg liker den.
- Nei da. - Jeg gjør det. Den er pen.
Til et blåmerke å være.
Hvordan var det?
- Bryllupet? - Ja.
Har ikke noe å si.
Kom igjen.
Det var...
...irriterende fint.
Charlotte er umulig å hate, og min far er oppriktig lykkelig, så...
Herregud, så forferdelig.
Verre blir det ikke.
Jeg føler meg jævlig for at jeg klaget om min far på hele flyturen.
Hvorfor det?
Fordi han ikke er døende.
Hvorfor sa du ingenting?
Det er litt komplisert, syns du ikke?
"Hei, hyggelig.
Forresten, min mor skal dø av lungekreft,
så jeg flyr til London til minnestunden hennes, men snodig nok
er hun ikke død enda.
Hun arrangerer en avskjedsfest med Shakespeare-tema,
som er helt normalt når man burde få behandling."
Er du ok?
Ja, bare bra.
Det er sant.
Bare 9 % av de med lungekreft klarer seg i mer enn ti år.
Hvorfor gjør du alltid det?
Hva da?
Forklarer bort ting med tall,
i stedet for å
si noe ærlig.
Som for eksempel...
Som...
Jeg vet ikke. Hva som helst. Noe du faktisk føler.
Unnskyld, jeg...
Jeg vil, men jeg føler at dette ikke er...
- Vær ærlig, sa du. - Ja.
Det er det mest ærlige jeg har gjort i dag.
Unnskyld.
Jeg føler du har mye å holde styr på, men later som du er upåvirket.
Hva vil du at jeg skal si?
Skal jeg si at jeg er sønderknust?
At jeg savner henne allerede?
At det er den verste dagen i mitt liv, bortsett fra den som kommer?
Jeg vil bare stille opp.
Kanskje jeg ikke vil fortelle alt til en jente jeg nettopp møtte på flyet.
Ollie.
Folk drar. Om du vil holde den talen, gjør det nå.
Ja, ok.
Du bør gå.
- Det var dumt å komme. - Jeg mente det ikke.
Nei da, det er greit. Jeg må tilbake selv, så...
Si til familien din at det var fint å møte dem.
Kom, Ollie.
- Unnskyld. - Alt i orden.
- Alt i orden, Romeo? - Ja.
Omtrent 17,6 % vil forlate sitt livs store kjærlighet.
Oliver var på vei til å bli en av dem.
Unnskyld meg. Jeg tror du glemte sekken din.
Den er ikke...
Takk.
Ok.
Jeg rakk ikke å si noe under minnetalene, så...
Her kommer det.
Trettisju.
Så mange skuespill skrev Shakespeare.
Og så mange leste eller framførte mamma for meg og min bror.
1900 er hvor mange dager hun tok oss til skolen,
før jeg kunne kjøre selv.
To ganger
lagde hun jordbær-rullekake når en kjæreste knuste hjertet mitt.
Saken er at...
Jeg...
Jeg prøvde å måle min mors liv i tall.
Det er det jeg gjør.
Mamma, det vet du.
Jeg gjør det med alt.
Det lar meg...
...forstå verden, antar jeg.
Men egentlig så...
Tessa Jones er ikke et tall.
Hun er ikke skuespillene hun spilte i,
måltidene hun lagde, eller rådene hun ga.
Hun er min mor.
Jeg vil savne deg veldig.
Unnskyld, er stasjonen den veien?
Vet ikke, beklager.
Helvete.
Ryggsekken.
Kunne du gått med på et bytte?
Unnskyld meg.
Er vi nær Spitalfields?
Om litt, jeg tar meg av en kunde.
Unnskyld.
Kan jeg låne mobilen din et øyeblikk?
Takk, det går fort.
- Hallo? - Pappa?
Hadley, er du ok? Vi kom nettopp til festlokalet.
- Du svarer ikke på mobilen. - Batteriet er dødt.
Unnskyld, jeg...
Hva er galt?
Jeg gikk meg bort.
Hvilken gate? Hvor er du?
Ezra Street, E2.
Ok, ikke gå, jeg kommer.
Ok, takk.
Hadley!
Hei.
Unnskyld for at jeg ødela alt.
Jeg var bare urolig.
Hva skjedde?
Lover du å ikke bli sint?
Nei, men jeg vil fortsatt vite hva som skjedde.
Jeg...
Jeg dro for å finne en fyr jeg møtte på flyet.
En fyr.
- Hvor gammel? - Pappa.
Unnskyld.
Han heter Oliver.
Han er mattenerd.
Og han er snill, og...
...overraskende.
Jeg trodde han også skulle i et bryllup,
men det var en minnestund for hans mor,
som faktisk ikke er død, bare veldig syk.
Og...
Jeg følte jeg måtte stille opp for ham.
Jeg vet det låter dumt.
Hvorfor skulle det låte dumt?
Fordi jeg har kjent ham i åtte timer.
Vi satt sammen på flyet,
og nå forlater jeg bryllupet ditt for å finne ham.
Det gir ingen mening.
Det skal ikke det.
Høres ut som du var modig.
Hvorfor kjempet du ikke for mamma?
Hvorfor kjempet du ikke for oss?
Hadley.
Hvorfor ikke?
Vet ikke om jeg har et godt svar.
Det er vanskelig.
På et eller annet punkt
sluttet begge å gjøre en innsats.
Da jeg kom hit,
skjønte vi det.
Kjærlighet er mye jobb.
Er det derfor du valgte Charlotte? Fordi det er lett?
Nei.
Nei, jeg lærte leksa.
Jeg vil ikke miste deg også.
Jeg likte livet vårt før.
Jeg ville ikke endre på det.
Jeg er lei for det.
Jeg mente aldri å såre deg.
Jeg vet det.
Det er greit.
Det er faktisk greit.
Jeg er glad du er lykkelig.
Er du?
Ja, det overrasker meg også, men...
Jeg er det.
Takk.
Ingen årsak.
Det er godt å snakke sammen.
Jeg har savnet deg.
Skal vi endelig dra på festen?
Kule joggesko.
Sneakers, pappa.
Charlotte.
Ja. Om du gir henne en sjanse...
Nei, Charlotte.
Hei, kjære!
Hallo, babe.
Jeg er sulten, har ikke spist i dag. Hele måneden, egentlig.
- Vil du ha? - Nei takk, det går bra.
- Er alt i orden? - Ja da, vi pratet bare sammen.
Beklager at jeg bare dro.
Det er greit. Alt presset jeg la på deg,
med brudepike-greia og dansen...
Jeg hadde også dratt.
Det er ikke det.
Jeg vet hvor viktig du er for din far.
Jeg vil bare at du skal like meg.
Unnskyld, nå er jeg intens igjen.
Det er ok.
- Sikker på at du ikke vil ha? - Nei, jeg takler ikke majones.
Ja.
Vet du hva, jeg liker henne veldig.
Kan ikke ha vært lett å gå inn.
- Og i tillegg liker hun deg! - Mamma, gi deg.
- Skal vi snakke om henne? - Nei.
Vet du hva oddsen er for avstandsforhold? Omtrent 56 %. Jeg nekter.
- Hadley Ella Sullivan, født 16. januar. - Gi meg det.
- Pen. - Kom an.
Du må returnere den.
- Kan ikke, jeg vet ikke hvor hun er. - Du har jo internett.
Du er utrolig. Vent!
Det er ikke...
Ikke slåss.
Jeg er døende, ikke slåss. Slutt. La ham være.
Godteri.
En kjempebra bok.
Hva er dette?
I St. Luke's Church.
Festen foregår på Naval College klokka seks.
Sånn. Det er bra.
Skal jeg komme ubedt?
Bare dra!
Hvem bryr seg om oddsen?
Kom, mamma.
- Vi drar. - God idé.
Ok, opp.
Jeg tar med oksygenet.
- Ok. - Du får dra.
Vet du...
Om jeg visste hva oddsen var
for at din mor skulle få kreft,
og dø, da jeg forelsket meg i henne,
vet du hva jeg hadde gjort annerledes?
Absolutt ingenting.
Hersens bryllup.
Unnskyld. Hei. Jeg er alltid sen.
Om det hjelper, har jeg vært sen i hele dag.
Låter som en god historie.
Det kan man si.
Endte den bra?
Jeg vet ikke.
Det er et par ting jeg skulle ønske gikk annerledes.
Men så...
Ja.
Ja, den gjør vel det.
Kanskje det ikke kunne gå.
Hei.
Din tur.
Takk for at du gjør dette.
Ikke bare dansen, men alt.
Jeg er glad du kom.
Jeg også, virkelig.
Du må gjerne bli her i jula, om du vil.
Ikke noe press. Det blir ikke det samme uten din mor,
men det kan bli fint.
"Er det bedre å ha mistet noe bra, eller å aldri ha hatt det?"
Vår felles venn. Du leste den!
Ikke enda, men jeg skal det.
Det gir mer mening nå.
I så fall har jeg bare ett spørsmål.
Å nei.
Er du klar for boogie?
Er jeg det?
Kjør på.
Dere?
Får jeg sitte på til Greenwich?
- Sjåfør, kom igjen. - Hopp inn!
Alle ombord!
Går den ikke fortere?
Den 21. desember er årets beste dag for å være forelsket i London.
Med 2 380 000 julelys som lyser opp byen,
og hundrevis av kopper med varm sjokolade som ryker i kalde hender.
Det er den fjerde mest populære dagen for å fri.
422 par gifter seg,
39 feirer sin 45. bryllupsdag,
og tusenvis av fremmede får øyekontakt for første gang.
Men av alle parene som forelsker seg på denne herlige dagen,
er det historien om ett som betyr noe.
- Det var sånn det var! - Det var ikke det som skjedde.
- Du satte katten i kjøleskapet. - Du sa katten så varm ut.
Familieturer er best.
- Det er årevis siden sist. - Ja, det er fint.
Det er feil.
- Ja, men vi kommer fram. - Så klart, med Londons raskeste varebil.
Det er kø rett fram.
- Vet du hva? - Dere stresser meg med all pratingen.
Vi skulle tatt av til venstre. Dette er feil gate.
- Jeg følger GPS-en. - Vi er på feil side.
- Du kjører feil vei. - Jeg kommer ikke nærmere.
Det er her.
- Herregud. - Hva skal jeg gjøre, da?
Kjøre over gresset?
- Du må stole på meg. - Stopp.
- Hva? - Stopp bilen.
- Luth! - Hva? Stopp!
Stopp!
- Hva er det? - Det var gøy.
Takk for skyssen. Herlig bil.
Sett i gang, Macbeth.
Hadley!
Si noe.
Si noe, du.
Ok.
Overraskelser.
Det er det jeg er redd for.
Det, og mørket.
Og bakterier.
Ja vel.
Hvorfor sier du det?
Du spurte meg hva jeg er redd for da vi møttes.
Det er det.
Jeg er redd for å bli overrasket
av for eksempel kreft, eller
hjertesorg.
Hadde vært fint om du kunne si noe.
Likte du den overraskelsen?
Ja, sånne kan jeg venne meg til.
Selv fra en jente du nettopp møtte på flyet?
Spesielt fra en jente jeg nettopp møtte på flyet.
Må du inn igjen?
Jeg har tid.
Jeg har ikke tenkt å rekke flyet i morgen.
Er det sant?
Visste du at et av 50 forhold begynner på en flyplass?
- Sier du det? - Ja.
Faktisk, omtrent 8 % av alle par møtes fordi de ikke rakk noe.
Hva er det du egentlig forsker på?
Egentlig?
Egentlig, ja.
Ok.
Sannsynligheten for kjærlighet ved første blikk.
Hadley Sullivan og Oliver Jones kommer til å kysse 12 872 ganger.
De vil være gift i 58 år,
ha 1462 krangler,
og elske 5787 ganger.
Hadley holder Olivers hånd når Tessa trekker sitt siste åndedrag.
Oliver holder Hadleys hånd når hun gjør det.
Og begge vil holde datterens hånd den dagen hun blir født,
undres over hennes små fingre,
og at det aldri hadde vært mulig
om ikke for et mistet fly,
et ødelagt setebelte,
og et valg om å elske hverandre hver dag.
BEGYNNELSEN...