Îmi acordaţi puţină atenţie, vă rog ?
Trotuarul e doar pentru încărcare şi descărcare rapidă.
Este interzisă parcarea, aşteptarea şi oprirea până...
Muntele dintre noi
Atenţie, pasageri...
Ar trebui să fie mai mulţi angajaţi. O să pierd avionul.
Stau aici de mai mult de o oră.
Fiţi amabilă.
- Nu sunt la clasa întâi. - Bine.
Am bilet pentru Denver, peste 40 de minute.
Mă puteţi înregistra aici ? Am doar bagaj de mână.
N-o să pierdeţi zborul. A fost anulat.
Vă pot ajuta cei de la serviciul cu clienţii. Îmi pare rău !
V-am spus deja că n-am alt zbor până mâine-dimineaţă.
Nu e de-ajuns, da ? Sunt chirurg.
Am de făcut o operaţie urgentă mâine, la Baltimore.
E vorba de un băiat de zece ani.
Mark, pot să vin direct de la aeroport, dacă e nevoie.
Vine Emma cu rochia acolo şi mă schimb într-un taxi.
E şi mama ? Vai de mine !
O să ajung la timp.
Scumpule, o să ajung, da ?
Lasă-mă să mă duc să văd ce soluţie găsesc. Bine. Pa !
Pot să zbor către orice destinaţie doar ca să ajung mâine la timp.
Mă puteţi ajuta ?
Nu vor mai fi alte plecări în noaptea asta
- din cauza furtunii iminente. - Mi-aţi spus.
V-aş sugera...
De la Denver iau un zbor de linie.
... să luaţi un voucher pentru hotel.
Bine.
Da, stai puţin. Nu, eu sunt.
Îmi daţi un pix ?
Da.
Domnule ? Scuzaţi-mă.
Am auzit întâmplător. Cred că avem aceeaşi problemă.
Încerc să ajung la Denver până diseară, să prind un avion spre New York.
Nu sunt maşini de închiriat. Am verificat.
Mi-a zis că s-au anulat toate zborurile.
Ştiu. Am o idee.
Cum te cheamă ?
Alex Martin.
Pe tine ?
Ben.
E cineva ?
ZBORURI CHARTER BLUE LAKE
E cineva ? Walter ?
Eu sunt.
Alex. Am vorbit mai devreme.
Da. Bună !
- Da. - De ce atâta grabă ?
Mă căsătoresc mâine, aşa că...
Nu poţi lipsi, nu-i aşa ?
Felicitări !
- Nu ne căsătorim noi doi. - Nu suntem împreună.
- De-abia ne-am cunoscut. - Da.
Am un bimotor pe pistă. Poate duce două persoane.
800$.
S-a făcut.
- Hei ! - Nicio grijă. Îi plac oamenii.
Da ? Hei !
Nu-mi ia mult. Staţi cu câinele.
Vă spune el când sunt gata.
Ar trebui să verificăm când avem zborul din Denver.
La miezul nopţii. Ajunge pe aeroportul JFK la şase fără un sfert.
Am rezervat două bilete. Mai rămăseseră doar câteva.
- Pe bune ? - Da.
Mulţumesc.
Ai completat planul de zbor ?
Nu e nevoie. Mai e lumină. Voi folosi un nivel VFR.
Şi furtuna ?
- O evităm. - Eşti sigur ?
Am pilotat avioane F-5 în Vietnam.
Dacă nu trage nimeni în noi, vă duc la destinaţie.
Ce căutai în Idaho ?
La o conferinţă medicală.
Locuieşti în New York ?
Baltimore.
Dar eşti din Anglia, nu ?
Din Londra.
M-am căsătorit cu o americană.
Aia e rezervaţia High Uintas Wilderness.
Zăpada ajunge până la 18 m într-un an.
Peste 4.000 de kilometri pătraţi de natură pură.
Uşurel, băiete ! Apropo, aveam baza aeriană lângă Londra.
A 48-a divizie de bombardiere, la Mildenhall.
- Da ? - Da.
Am cunoscut iubirea vieţii mele acolo.
Da ? Ce romantic !
Şi acum unde e ?
Cine ştie ?
S-a întâmplat acum 50 de ani.
Nu v-aţi căsătorit ?
Ea era deja căsătorită.
Iar eu nu sunt genul care se însoară.
Nu voiam să ratez ceva în viaţă.
Ar fi cazul să vă puneţi centurile.
Ce e ăla ?
Candy Crush.
Trebuie să-mi distrag amigdala.
E creierul reptilian care controlează...
Da, ştiu ce e amigdala.
Tu ce-ai făcut în Idaho ?
Am fotografiat nişte neonazişti.
Pentru ziarul la care lucrez.
Eşti ziaristă ?
De-aia pui atâtea întrebări.
Nu te atinge de mâncare, băiete !
Walter, ai văzut ?
S-a deplasat furtuna.
Turnul Salt Lake.
Turnul Salt Lake, aici zero-zero-nouă.
Whiskey-nouă.
Afirmativ.
Cârâit zero-unu.
Unu.
Walter ?
Unu.
Walter ?
La dracu' !
Walter.
Cârâit zero. Zero-doi-zero.
- Nu... - Walter.
- Ce se întâmplă ? - Ce ai la mâini ?
Cred că face infarct.
Doamne ! E bine ?
Uită-te la mine, Walter ! Hai, uită-te !
Drace ! Vai, Doamne !
La naiba !
Doamne ! Ce facem ?
Walter ?
Ia legătura prin radio !
Aici zero-zero...
Vai, Doamne ! Iisuse !
- Sus, Walter ! - La dracu' !
- Apuc-o ! - Vai de mine !
Drace !
Câinele !
La dracu' ! Doamne !
Pune-ţi centura de siguranţă !
- Pune-ţi mâinile la ceafă ! - Bine !
Pune-ţi mâinile...
Lasă-te pe spate !
Alex.
Hei, Alex !
Eşti în viaţă.
Drace !
Minunat. Şi tu eşti în viaţă.
Niciun semnal
Hei !
E cineva ?
Dumnezeu să te binecuvânteze !
Bună !
Bună. Alex ?
Bună. Uşurel. Alex.
- Mark ? - Uită-te la mine.
- Am plecat... - Aşa.
- Slavă cerului. - Unde e Mark ?
Slavă cerului.
Îmi trebuie mobilul !
Vrei mobilul, Alex ?
Alex, ţie ţi s-a spart telefonul,
eu n-am semnal, suntem la o cotă foarte înaltă, dar suntem în viaţă.
Piciorul !
Încearcă să stai în fund, să-ţi dau apă.
Cum te numeşti ?
- Eu ? - Cum te numeşti ?
Aşa. Mă numesc Ben.
Foarte bine.
Cum ?
Am nişte aspirine în rucsac.
Aşa e.
Le-am găsit când ţi-am schimbat pantalonii.
Tu eşti bine ?
Vreo două vânătăi, câteva zgârieturi şi două coaste rupte.
Sunt bine. Am avut noroc.
Pilotul ?
L-am îngropat ieri.
Nu completase niciun plan de zbor.
Nu, dar avea contact prin radio.
Cât a trecut ?
Au trecut 36 de ore.
În manual scria ceva despre o baliză.
Da, era în coada avionului. Cine ştie pe unde e ?
Doamne, Mark nici nu ştie unde sunt ! O să-şi iasă din minţi.
Bine.
O să vină sigur cineva după noi.
Avem destulă apă dacă reuşim să topim zăpada.
Avem patru pungi de migdale,
două batoane de ciocolată,
un sandviş mâncat pe jumătate şi câţiva biscuiţi.
Ar trebui să ne ajungă până ne salvează.
Ce fel de biscuiţi ?
Poftim ?
Glumeam.
Doamne !
Un avion !
Un avion ! Îmi trebuie pistolul de semnalizare ! Repede !
- Alex, dă-mi pistolul de semnalizare ! - Poftim !
Ia-l !
Stai ! E gol !
- Ben ! - Îmi trebuie o rachetă !
Repede !
Aici ! Aici !
- N-au cum să te audă. - Ştiu !
Dar îţi vine să strigi.
Bine.
Suntem la regula numărului trei.
Putem rezista trei săptămâni fără mâncare, trei zile fără apă...
- Poftim ? - Trei minute fără aer.
Stai să te ajut !
Vrei să mă ajuţi ? Uite cum.
Nu-ţi forţa piciorul.
Asta te va ajuta pe tine şi, cu siguranţă, şi pe mine.
Te rog.
Tot ce ia foc.
Poftim.
Tu le-ai făcut ?
Da.
Sunt frumoase.
ALEX MARTIN şi MARK ROBERTSON au plăcerea de a vă invita la nuntă
Îmi pare rău că ai ratat nunta.
Mă tot gândesc că nu ştie că mai trăiesc.
I-ai spus că iei un zbor charter, nu ?
Nu.
Voiam să-l sun din Denver, ca să fie mândru de mine
că m-am descurcat. Aşa aş fi ajuns la timp.
Chiar dacă ar fi trebuit să fug la altar,
ca Dustin Hoffman în Absolventul.
O să ne găsească cineva.
Tu ai sunat pe cineva ?
Ai sunat-o pe soţia ta, nu ?
Nu.
Pe nimeni ?
Cred că Dustin Hoffman încerca să oprească nunta
în Absolventul.
Poftim ?
Bătea în geam.
"Elaine !"
Da, acum îmi amintesc.
Da ?
Trebuie să fac pipi.
- Ce anume ? - Trebuie să fac pipi.
Să te ajut cu pantalonii ?
Nu.
Da.
Ridică fundul.
Mersi, mă descurc.
Mulţumesc.
Gata.
Ben.
E limpede.
Nemaipomenit.
Ce faci ?
Au trecut trei zile.
Am ajuns să împărţim migdalele.
Ar trebui să plecăm.
Eu zic că e mai bine să aşteptăm aici.
N-ajungi departe cu piciorul ăla.
Nu, Ben, n-am de gând să aştept. Hai !
Înţeleg.
Alex, opreşte-te !
Du-te tu, atunci !
Nu pot !
N-ai rezista fără mine.
Iar eu insist să te duci.
Nu reuşeşti să stai potolită ?
Alex, bine, de acord.
Uite o culme acolo.
Mă caţăr până acolo şi mă uit după o potecă, da ?
Bine.
Stai !
Ia asta.
Poţi folosi teleobiectivul,
ca să vezi la distanţă.
Nu-i nimic dacă nu te întorci.
Poftim ?
E vina mea,
aşa că...
Aş înţelege.
Alex, dacă aş fi vrut să plec,
aş fi făcut-o acum trei zile.
O, da.
Cum arăt ?
Termină.
Dacă nu pot s-o mănânc eu, n-o mănânci nici tu.
Drace !
Bine.
Ia să vedem.
E drăguţă.
Nu mă privi aşa.
Data, 7 iulie. Control endoscopie asistată.
Bună, Ben ! Surpriză !
Nu pot să cred că ai lăsat reportofonul la îndemâna oricui.
Nu-ţi stă în fire.
Ştiu că îţi place să ai mereu situaţia sub control.
Dar poate nu e corect.
Ţi-am spus-o deja, dar voiam să-ţi rămână definitiv.
Mă bucur de timpul petrecut împreună,
indiferent de întorsătura pe care au luat-o lucrurile.
Ben ?
Ben !
Termină !
Vai de mine !
Doamne ! Ce e aia ?
Ce e ?
Ce ?
Doamne !
La dracu' !
Nu ! Taci !
Termină !
Vino încoace !
Vino !
Doamne !
Vai de mine !
Alex ?
- Ce s-a întâmplat ? - Era o pumă.
Poţi să-l ajuţi ?
- Doamne ! - Vai !
Bine, hai !
Uşurel. Nu-ţi face nimic.
- Tu eşti bine ? - Da.
Cum a intrat ?
N-a apucat să intre.
- Am luat pistolul de semnalizare. - Da ?
- Da. - Bine.
- El era s-o încurce. - Stai !
- Chiar ai tras o baliză în pumă ? - Da.
Ţi-ai verificat telefonul ?
Niciun semnal.
Cum se numeşte soţia ta ?
Sarah.
Sper s-o cunosc.
Cred că e îngrijorată din cauza ta.
Doamne !
Ai copii ?
Nu.
Nu mânca prea repede. Îţi vin crampe la stomac.
Era cât pe ce.
Ar trebui să ne ajungă zece zile,
ceea ce e perfect, căci oricum suntem blocaţi aici.
Mă gândeam...
Dacă coborâm mai jos,
poate reuşim să prindem semnal.
Nu.
Nu te mai gândi la telefon. Nu e niciun semnal.
Cred că echipa de salvare...
Încă nu ne-au găsit.
Ştiu, dar au mai puţine şanse să ne găsească dacă plecăm.
Îşi vor concentra căutările în zona balizei.
Doamne, Ben !
Există un sistem de căutare, Alex.
Sistemele dau greş tot timpul.
Nu ne-au găsit.
Trebuie să plecăm de-aici.
Ai vrut să aşteptăm. Am aşteptat.
Alex, sincer, e prea periculos.
Era să cad de pe o stâncă.
Era să mor.
Dacă rămânem, suntem în siguranţă. Altfel...
Nu vreau să mor aici doar că ţi-e frică ţie să-ţi asumi un risc.
N-am de gând să mă prăbuşesc de pe munte, că eşti tu inconştientă şi egoistă.
Poftim ?
Ştii ceva ? Ai dreptate.
Din cauza ta sunt aici.
Încercam să fiu amabilă.
- Stai puţin ! - Încercam să ajut !
Încercam să te ajut pe tine.
Ba nu. Stai aşa. Nu încercai să mă ajuţi pe mine.
Acum puteam fi deja măritată.
Te-ai gândit la asta ?
E vorba de nunta ta acum ?
Bietul Mark !
La pacientul meu nu te gândeşti ?
Nu te gândeşti deloc la el ?
Nu da vina pe mine pentru problemele tale de rahat,
căci, dacă nu eram eu, erai moartă.
Tu eşti cea care a avut noroc.
Spre deosebire de mine, care sunt blocat aici cu tine !
Aş fi avut mai multe şanse de supravieţuire fără tine, sincer să fiu.
Gata.
Hai !
Oricum cred că te-ar fi mâncat.
Găsim noi ceva. Mergi mai departe.
Alex !
Dacă reuşesc, trimit ajutoare. Nu pot sta aşa
Baftă ! Alex P.S. Am luat câinele
Bine.
Zâmbeşte.
Rezistă.
Alex !
Ai fi putut să-ţi iei rămas-bun.
Trebuia să încerc.
Trebuia să încerc şi varianta mea.
Mă bucur că te-am găsit.
Mă bucur mult că te-am găsit.
Şi eu.
Ce facem,
ne întoarcem ?
Nu, n-am mai ajunge până acolo.
Trebuie să coborâm până la lizieră.
- Mergem mai departe. - Bine.
Bine.
Povesteşte-mi ceva.
Ce ?
Despre nunta ta.
Despre nunta mea ?
Da.
N-ai auzit ?
Am ratat-o.
Da.
Nu pot vorbi. Povesteşte-mi tu ceva.
Ce fel de doctor eşti ?
Neurochirurg.
Serios ?
Aha, de creier. De ce tocmai asta ?
E o mare responsabilitate
să operezi pe creierul cuiva.
E locul unde se află percepţiile,
inteligenţa,
emoţiile.
Şi inima ?
Inima e doar un muşchi.
Bravo, băiete !
Am ajuns până la lizieră.
Hai să găsim adăpost.
Aşa.
Cred că am găsit ceva.
Putem rămâne în peştera asta.
Hai !
Da.
Aşa.
Ştiu.
Doamne, ce frig e !
S-a umflat cam tare.
E mai bine ?
Aşa pare.
- Ia uite ce bandaj ! - Da.
Ţine bine.
Ştii ce-ar fi nostim ?
De fapt, să nu fii doctor.
De ce ar fi nostim ?
Să te fi agitat atâta doar ca să vezi ce chiloţi frumoşi am.
Nu sunt chiar aşa de frumoşi.
Bine.
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Unde-ţi sunt mânuşile ?
Doamne !
Îngheţi.
Hai încoace.
Aşa.
E mai bine ?
Vreau să-mi cer scuze.
Am găsit baliza.
Am văzut-o.
Era făcută bucăţi.
Dar nu ştiai când ai venit după mine, nu ?
Trebuie să fim împreună.
Adică,
să rămânem uniţi.
- Da. - Bine.
N-avem altă şansă de supravieţuire.
Ştiu, iartă-mă.
Îmi pare rău pentru tot.
Ţi-o spun doar pentru că nu vreau să rămân singur pe muntele ăsta.
Nici eu nu vreau.
Nu m-ai mânca, nu-i aşa, băiete ?
Alex.
Vorbeai în somn.
Am uitat să spun "te iubesc".
Cui ?
Nu i-am spus "te iubesc" lui Mark.
Când am vorbit cu el de la aeroport.
La sfârşit, când ne salutăm, îi spun mereu "te iubesc".
Ştie.
Sigur ştie.
Mulţumesc.
Mă duc să dau o raită.
Vrei o cafea ?
Nu văd nimic.
Puţin mai jos, cred.
Putea fi orice,
lumina soarelui reflectată de gheaţă.
Sau ceva realizat de mâna omului.
Ar trebui să verificăm.
Mai avem mâncare doar pentru trei zile.
Stai să te ajut.
Pot să te întreb ceva ?
De când eşti însurat ?
De ce mă întrebi ?
- Te întreb pentru că... - De ce ?
Porţi verighetă,
dar nu vorbeşti deloc de soţia ta.
Hai să vedem despre ce era vorba acolo.
Hai, băiete !
Să încercăm să ajungem înainte de lăsarea întunericului.
Eşti bine ?
Da.
Hai, sus !
Bine aşa !
Hai, băiete, să mergem !
Cred că am mai coborât vreo 300 m.
Nu suportă lesa. Îi dau drumul.
Parcă ştie unde se duce.
Cred că era mai în siguranţă cu lesă.
Hai !
- Încă o oră. - Bine.
Apoi ne oprim.
La dracu' !
Nu, nu !
Nu ! La naiba !
E imposibil.
Hai să încercăm să urcăm înapoi, Alex.
Trebuie să ocolim.
N-am cum să urc, nu ?
Trebuie să există o cale de coborâre.
Nu există. Trebuie să ne întoarcem şi să căutăm alt drum.
Cred că, dacă o luăm pe drumul ăsta...
Nu se poate. Dacă o luăm pe acolo, murim.
Ultima oară când ai crezut ceva era să...
Ce vrei să spui cu asta ?
Ultima oară, mi-am urmat instinctele.
M-am ghidat după impuls, după suflet.
Linişteşte-te, da ? Hai să ne gândim logic.
- Nu există... - Termină !
Mi-e frică, bine ?
Mi-e frică.
Recunoaşte că ţi-e frică şi ţie.
Ben.
Ştii ce înseamnă să fii inconştient ?
Înseamnă să renunţi la siguranţă.
- Ştiu ce înseamnă, Alex. - Şi, uneori...
Dar acum...
Acum n-avem de ales, da ?
Nu ştie nimeni unde suntem.
Nu ştie nimeni.
Putem conta doar unul pe celălalt. Atât, Ben.
Nu vreau să mor, clar ?
Spune-mi, doctore, cu mâna pe inimă:
chiar crezi că o să reuşim ?
Nu.
Instinctul meu îmi spune că o să murim aici.
Dar mai avem de ales.
Şi suntem încă în viaţă.
La naiba !
Încă puţin.
Suntem amândoi obosiţi.
Iartă-mă.
Hai să nu ne oprim.
Trebuie să mergem mai departe.
Da.
Bine.
Cred că am mai coborât vreo 600 m.
Telefonul tău. Să-l verificăm.
Vezi dacă mai are baterie.
Nu e semnal.
Şi bateria e aproape descărcată.
Ascultai ceva.
La aeroport.
N-ar trebui...
Am putea, măcar un minut, te rog ?
Doar unu la sută din baterie.
Doar unu la sută.
Ne îndreptăm spre reflexia pe care ai văzut-o tu ?
Da. E tocmai acolo, jos.
Sunt bine.
Ia uite ce frumos !
Vreau să-mi faci o poză.
Poftim ?
Vreau să-mi faci o poză.
Dacă mor, vreau ca asta să fie ultima poză a mea.
Şi vreau s-o faci tu.
Cum arăt ?
Eram la jumătatea unui serviciu fotografic.
M-am împrietenit cu un grup de fete.
Luptătoare de gherilă.
M-au lăsat să merg cu ele.
Una din fete
mi-a povestit despre un băiat pe care-l plăcea
şi...
I-am dat rujul meu.
Apoi...
A avut loc o explozie,
iar ea a fost grav rănită.
Eram acolo.
M-am dus s-o ajut.
Încă mai respira,
dar nu mai avea nicio şansă.
Am căutat în geantă
şi mi-am scos aparatul de fotografiat.
S-a uitat la mine.
M-am uitat la ea.
I-am făcut poza.
Apoi a murit.
Nu pot să-ţi fac poză. Îmi pare rău.
N-o să murim.
Nu azi.
Drace !
Unde mergem ?
Suntem în viaţă. Şi-o ţinem tot aşa.
Mergem de trei zile şi n-am găsit nimic.
Să sperăm că valea asta ajunge până acolo.
Putem să ne oprim un minut ?
Da.
Aşa.
- Doamne ! - Ai grijă.
Da.
Ţine piciorul mai sus.
- E bine ? - Da.
Vrei o băutură rece ca gheaţa ?
Sigur. Mulţumesc.
O vrei cu gheaţă ?
Eşti simpatic.
Încep, totuşi, să mă obişnuiesc cu frigul.
Da.
Ceea ce e ciudat.
Corpul se adaptează noilor condiţii.
Dumnezeu a făcut un lucru genial.
Corpul ştie ce trebuie să facă.
Unde e câinele ?
Nu putem să-l strigăm că nu ştim cum îl cheamă.
O să mă rogi să mă duc să-l caut, nu-i aşa ?
Da.
Haide !
Aici erai ! Ce faci ?
Ce mănânci ?
Te ascunzi de noi ?
Ben ?
E cineva ?
Nu e nimeni ?
Ben !
Ben ?
Alex !
Hai !
La dracu' !
Alex !
Bine.
Mi-e frică.
Dacă nu te trezeşti curând...
Cred că te-am încălzit prea repede.
Eşti foarte deshidratată.
Am găsit o seringă
cu un ser împotriva muşcăturilor de şarpe.
Am golit-o
şi ţi-am făcut o perfuzie intravenoasă cu soluţie salină.
E posibil să iasă prost, Alex.
Să faci infecţie, dar...
Cred că ai fi vrut s-o fac.
Ştiu sigur.
Mi-ai spus să-mi urmez instinctele.
- Ben. - Alex.
Am fost salvaţi ?
Nu.
N-am fost.
Slavă Domnului că ţi-ai revenit !
E cabana pe care ai văzut-o tu.
Mă ajuţi să fac pipi ?
Credeam că nu mă mai rogi.
O să te simţi puţin ameţită.
Bine.
Mănâncă şi tu puţin.
Am mâncat.
Mulţumesc.
Ia spune.
Ce s-a mai întâmplat cât n-am fost conştientă ?
Nimic prea interesant.
Sunt nămeţi de trei metri.
Ştiu pentru că era să rămân îngropat de două ori.
Dar am găsit două cutii cu supă.
Şi acum ce facem ?
Aşteptăm să se schimbe vremea.
Măcar să vedem pe unde mergem.
E ianuarie.
Cât timp supravieţuim cu două cutii de supă ?
Ben.
Au trecut aproape trei săptămâni.
Nu vrei să te întorci acasă ?
Găsesc eu o cale.
Bună, Ben !
Surpriză !
Pe el, băiete ! Prinde iepurele ! Hai !
Fugi !
Unde s-a dus ?
Prinde-l !
Nu ?
L-ai prins.
L-ai prins ?
Sapă !
Nu pot să cred că ai lăsat reportofonul la îndemâna oricui.
Ştiu că îţi place să ai mereu situaţia sub control.
Bine.
Hai !
Băga-mi-aş !
Nu-i nimic, ai încercat.
Dar voiam să-ţi rămână definitiv.
Indiferent de întorsătura pe care...
Iartă-mă.
Ce faci ?
- N-ar fi trebuit s-o fac. - Doamne !
- Te rog să mă ierţi. - Plec două minute
şi tu îmi scotoceşti prin lucruri ?
Nu e vorba de asta.
Am putea muri împreună.
Şi nu ştiu nimic despre tine.
Vrei să afli despre mine ? Pune înregistrarea.
Pune-o !
Mă bucur de timpul petrecut împreună,
indiferent de întorsătura pe care au luat-o lucrurile.
Îmi pare rău că plec.
Te voi iubi întotdeauna.
Nu poţi controla situaţia asta.
Te iubesc. Pa !
Vreau să ştii
că n-a fost corect din partea mea să înţeleg în acest fel cine eşti.
Şi îmi pare rău.
N-am mai ascultat mesajul acela
de doi ani.
Mă duc să mai tai lemne.
Nu sunt ca tine, Alex. Încă nu pot vorbi despre asta.
Bună dimineaţa.
Ben,
mă gândeam la ceva.
Trebuie să existe un drum.
Nu se poate să nu fim aproape de ceva.
Încerc
să găsesc o cale de scăpare.
Ai fi mai rapid dacă aş rămâne aici.
Nu vreau să te las aici.
S-ar putea să nu reuşesc.
Trebuie.
Nu putem rămâne aici.
Alex, soţia mea nu m-a părăsit aşa cum crezi tu.
Eram căsătoriţi şi am fost fericiţi.
Timp de opt ani.
S-a îmbolnăvit.
Tumoare la creier.
Soţia mea mi-a devenit pacientă.
Şi n-am putut s-o salvez.
A murit.
Îmi pare nespus de rău.
Alex.
Vii cu mine.
Te duc acasă.
O să te încetinesc din drum.
Nu pot să plec fără tine.
Nu pot, îmi pare rău.
O să ajungem.
Alex !
Alex.
Hai !
Hai, sus, te rog ! Am ajuns !
Alex.
Alex, vezi drumul ?
Da, îl văd.
Doamne !
Ben ?
Ştiu.
N-o să spun nimic.
Unde e câinele ?
Ne găseşte el. Hai.
Vino, băiete !
Câinele lui Walter, vino încoace !
Hai, băiete, vino ! Ce faci acolo ?
Nu ! Treci imediat încoace !
Ai văzut asta ?
Trebuie să mergem. Aşa. Hai să plecăm de aici.
Mai e puţin până acasă.
Ben ?
Alex !
Ben !
Vai, Doamne !
Iisuse !
Nu ! Alex.
Te rog, nu !
Alex.
Alex !
Du-te după ajutor.
Bine.
Doamne !
Opreşte !
Alex ?
Urgent un doctor în camera 111.
D-le dr. Bass ?
Da.
Vai, Ben !
Doamne !
Am reuşit.
Îţi vine să crezi ?
Da.
Mâinile... Ia să văd.
- Uite ce-ai păţit la mâini. - Ştiu.
N-o să pot croşeta o vreme.
Simt că trăiesc.
Simt că trăiesc datorită ţie.
Da.
Ţi-l prezint pe Mark.
Tu eşti Mark.
Da. Tu eşti Ben, nu ?
Da.
Mamă !
Nu ştiu cu ce să încep...
Îţi mulţumesc.
Da.
- Bine, scumpo. - Da.
Deci el e Ben.
Da, ştiu.
Mark... Bine.
Mă bucur să te cunosc.
Alex mi-a spus că i-ai salvat viaţa.
Da. Ba nu.
Tu mi-ai salvat viaţa, Alex.
Ben.
E adevărat.
Bine.
Mă caută peste tot. Trebuie să mă întorc.
Uşor. Aşa.
Vino încoace !
Du-te !
D-nă Qabbani, ce mai faceţi ?
Vă simţiţi mai bine ? Şi braţul ? Ia să vedem.
Luăm în serios acest gen de infracţiuni.
Da, dar, în cele din urmă, acest lucru nu va conta
pentru public şi afaceri, când e vorba de achiziţii online.
Vânzătorii cu amănuntul sunt foarte afectaţi de furturi.
Am estimat costuri de până la 1,3 miliarde de lire sterline,
care vor avea un impact asupra tuturor, inclusiv...
Nu pleca.
Nu plec.
E petrecerea noastră.
Ştiu, dar...
Nu vreau să rămân singură.
Prietenii noştri au venit să-ţi ureze bun venit.
E în regulă ? Aveţi de băut ?
Vă mai trebuie ceva ?
Puţină gheaţă, dacă se poate.
Foarte glumeţ !
Pam, bună ! Ce faci ?
Bine, draga mea.
Mă bucur să te văd.
Arăţi minunat.
Mulţumesc.
Nu vreau să fiu indiscretă şi nici deplasată,
dar sunt sigură că ai făcut poze când ai avut păţania aia.
E o poveste formidabilă şi sunt convinsă că şi pozele sunt la fel.
Cred că lumea ar vrea să le vadă.
Pam, încă nu sunt pregătită.
Te mai gândeşti ?
Da, sigur că da.
Mă mai gândesc.
Bună, Ben.
Tot eu sunt, Alex.
Te sunam ca să te salut.
Sună-mă.
Uite cum facem. Plecăm devreme,
imediat după ce se termină. Putem pleca înainte de petrecere.
Poftim ?
Nu-i nimic.
Ai...
Nu, vorbeam despre strângerea de fonduri.
Îmi cer scuze.
Iartă-mă.
Alex.
Înţeleg că n-ai vrut să vorbeşti despre asta,
dar ştiu
prin ce treci în aceste momente. Mi-am tot spus
că trebuie să primesc un telefon, până la urmă,
şi mi-am promis ceva:
că te voi iubi mereu, chiar dacă vei fi schimbată când te întorci acasă.
Ai fi singurul care le-ar înţelege. Alex
Alo ?
Iartă-mă că am întârziat...
Arăţi de nota zece.
Şi tu.
- Ce faci ? - Bine.
Ia loc.
Vă aduc ceva de băut ?
O apă, mulţumesc.
Ce mai faci ?
Ce-ţi face piciorul ?
Dar al tău ?
Da.
Nu pot să fug, dar mă descurc.
Am luat câinele la mine.
- Da ? - Da.
Ce nume i-ai dat ?
Câine.
Încă n-are nume.
Eşti frumoasă, Alex.
Mulţumesc.
Cum merge în rest ?
Bine.
Lucrez mai mult cu oamenii acum.
Pacienţi posttraumatici,
cazuri grele. Pendulez între spitalul public
şi un centru de reabilitare din sudul Londrei, unde locuiesc acum.
E plăcut să fiu acasă.
Nu mai faci operaţii ?
Nu, nu mai pot.
Şi tu ? Cum te simţi ?
Mă simt bine.
M-am întors acasă
şi situaţia era cu totul alta.
A trebuit să las să treacă puţin timp, dar acum e mai bine.
Am încheiat cu zonele de conflict.
Iar în avion nu mă mai urc nici moartă.
Acum predau la şcoală. Cu jumătate de normă. Sunt mai aproape de casă.
Bine.
Şi nunta cum a fost ?
N-a fost nicio nuntă.
Poftim ?
Nu te-ai...
Nu.
N-am putut.
Mark e un bărbat minunat, dar...
Dar n-am putut.
Îmi pare rău, Alex.
De ce nu mi-ai spus ?
Nu prea te pricepi să răspunzi la telefon.
Vă e foame ?
- Nu. - Nu.
N-am răspuns fiindcă eram sigur că te-ai căsătorit.
Eram sigur.
Puteai să mă suni.
Mi-a fost foarte greu când am pierdut-o pe Sarah.
Am suferit mult şi la gândul că te pierd şi pe tine.
Dar, când mi-ai trimis pozele,
am simţit din nou că trăiesc.
Chiar am simţit.
Am reuşit. Tu şi cu mine.
Şi trebuia să te văd.
Te-am iubit pe muntele ăla.
Am încercat să mă mint că nu e aşa, dar aşa a fost.
M-am întors acasă şi nu mai era la fel ca înainte.
Am încercat să dau de tine...
Era mult prea dureros.
De aia am încercat
să mă conving
că n-a fost nimic real, că n-avea cum să meargă,
nu şi în viaţa reală.
Mulţumesc.
Există un moment potrivit pentru orice.
Şi apoi trece.
Auzi ?
Ai putea să-i dai un nume câinelui ?
Merită.
Cred că te înşeli, Alex.
Am supravieţuit pentru că ne-am îndrăgostit.
Acolo sus eram doar noi doi.
Lumea e mult mai mare.
Şi inima e doar un muşchi.
Nu-i aşa ?
Ce tâmpit a spus aşa ceva ?
Muntele dintre noi
Traducere şi adaptare Aurelia Costache