Får jag be om er uppmärksamhet?
Trottoarkanten är endast till för på-och avlastning.
Det är inte tillåtet att parkera eller stanna...
Lystring, passagerare...
Det borde finnas mer personal. Jag missar mitt flyg.
Jag har stått här i mer än en timme.
Ursäkta mig.
- Ursäkta. Jag flyger inte i första klass. - Okej.
Jag ska med flyget till Denver om 40 minuter.
Kan du checka in mig här? Jag har bara handbagage.
Du missar det inte. Det är inställt.
Om du går till kundtjänst, så hjälper de dig. Jag beklagar.
Som jag sa: Du kan tidigast åka imorgon bitti.
Det räcker inte. Jag är kirurg.
Jag ska utföra en akut operation i Baltimore imorgon.
Det är en tioårig pojke.
Mark, jag kommer direkt från flygplatsen om jag måste.
Emma kan möta mig där med klänningen, så byter jag om i taxin.
Är mamma där? Herregud.
Jag kommer.
Älskling, jag kommer.
Låt mig gå och fixa det. Okej. Hej då.
Jag kan flyga vart som helst för att komma fram imorgon bitti.
Kan du hjälpa mig?
Det blir tyvärr inga fler flyg ikväll.
- Det ska bli storm. - Du sa det.
Jag föreslår...
Jag måste till Denver.
...att du fixar ett hotellrum.
Okej.
Ja, vänta. Nej, det är bara jag.
Får jag låna en penna?
Ja.
Hallå? Ursäkta.
Ursäkta, jag råkade höra. Vi tycks ha samma problem.
Jag måste till Denver före mörkret för att komma till New York imorgon.
Det finns inga hyrbilar. Jag har kollat.
Han sa att alla flyg är inställda, så...
Jag vet. Jag har en idé.
Vad heter du?
Alex Martin.
Och du?
Ben.
Hallå?
CHARTERSERVICE
Hallå? Walter?
Det är jag, det.
Alex. Vi talades vid förut.
Ja. Hej.
- Ja. - Varför så bråttom?
Jag ska gifta mig imorgon, så...
Det får du ju inte missa.
Gratulerar.
- Nej, vi ska inte gifta oss. - Inte vi.
- Vi träffades nyss. - Nej.
Jag har ett litet plan. Det får plats två.
800 dollar.
Okej.
- Hörru! - Oroa dig inte. Han älskar folk.
Jaså? Hejsan.
Jag kommer snart. Stanna hos hunden.
Han säger till när jag är klar.
Hörru.
Vi borde kolla tiden för Denver-flyget.
Midnatt. Då är man på JFK kvart i sex.
Jag har bokat biljetter åt oss. Det var inte så många kvar.
- Har du? - Ja.
Tack.
Har du lämnat in färdplanen?
Det behövs inte. Det är ljust än.
Men stormen, då?
- Vi hinner före. - Säkert?
Jag var pilot i Vietnam.
Om ingen skjuter ner mig, så tar vi oss dit.
Vad har du gjort i Idaho?
Läkarkonferens.
Bor du i New York?
Baltimore.
Men du är från England, va?
London.
Jag gifte mig med en amerikansk kvinna.
Det där är High Uintas Wilderness.
Där snöar det nästan 18 meter varje år.
Tusentals kvadratkilometer med orörd natur.
Ta det lugnt. Jag var stationerad nära London.
48:e flygbataljonen på Mildenhall.
- Jaså? - Ja.
Jag träffade mitt livs kärlek där.
Gjorde du? Vad romantiskt.
Var är hon nu?
Vem vet?
Det var 50 år sen.
Gifte ni er inte?
Hon var redan gift.
Jag är ändå inte giftastypen.
Jag ville inte missa nåt.
Du borde spänna fast dig.
Vad är det?
Candy Crush.
Jag måste distrahera min amygdala.
Det är reptilhjärnan som...
Jag vet det.
Vad gjorde du i Idaho?
Fotade skinnskallar.
Nynazister för en dagstidning.
Är du journalist?
Ja.
Det förklarar alla frågor.
Låt bli maten.
Walter, ser du det där?
Stormen måste ha flyttat på sig.
Salt Lake Center.
Salt Lake Center. Det här är noll-noll-nio.
Nej, W9.
Svar ja.
Kod noll ett.
Ett.
Walter?
Ett.
Walter?
Jävlar.
Walter.
Noll. Noll-två-noll.
- Jag kan inte... - Walter.
- Vad händer? - Vad är det?
Han har nog fått en stroke.
Herregud. Är han okej?
Se på mig, Walter.
Fan också! Herregud!
Fan!
Herregud. Vad ska vi göra?
Walter?
Ta radion.
Det här är noll-noll...
Herregud!
- Okej, Walter. - Fan!
- Okej. Håll i den här! - Herregud!
Fan!
Hunden!
Fan! Herregud!
Ta på dig bältet.
- Lägg händerna bakom huvudet! - Okej!
Lägg händerna...
Luta dig ner!
Alex.
Hallå! Alex.
Du lever.
Fan.
Toppen. Du klarade dig.
Ingen mottagning
Hallå!
Är det nån där?
Hallå!
Vila i frid.
Hej.
Alex. Hallå.
Hej. Okej.
- Mark? - Kan du titta på mig?
- Åkte hemifrån... - Såja.
- Tack och lov. - Var är Mark?
Tack och lov.
Jag behöver min telefon!
Din telefon. Alex?
Din telefon är sönderslagen.
Jag har ingen mottagning. Vi är ganska högt upp. Men vi lever.
Mitt ben!
Försök sätta dig, så får du vatten.
Vad heter du?
- Jag? - Vad heter du?
Här. Jag heter Ben.
Bra.
Va?
Jag har Advil i min väska.
Ja, det har du.
Jag hittade dem när jag bytte byxor på dig.
Är du okej?
Några blåmärken och skrapsår, några brutna revben.
Jag hade tur.
Och piloten?
Jag begravde honom igår.
Han lämnade inte in nån färdplan.
Nej, men vi hade radiokontakt.
Hur lång tid har gått?
36 timmar.
Det stod nåt om en signal i handboken.
Ja, den fanns i stjärten. Gud vet var den hamnade.
Herregud. Mark vet inte var jag är. Han måste vara galen av oro.
Okej.
Nån kommer och letar efter oss.
Vi har gott om vatten, så länge vi kan smälta snö.
Vi har fyra paket mandlar, -
några chokladbitar, -
en halväten macka och några kakor.
Vi borde klara oss tills vi blir räddade.
Vilken sorts kakor?
Va?
Det var ett skämt.
Åh, Gud.
Ett plan.
Ett plan! Jag behöver signalpistolen!
- Ge mig signalpistolen! - Här!
Ta den!
Nej, vänta. Den är tom!
- Ben! - En patron!
Skynda dig!
Hallå!
Här nere!
- De kan inte höra dig. - Jag vet det!
Det är bara nåt man gör.
Okej.
Nu gäller regeln om tre.
Vi klarar tre veckor utan mat, tre dagar utan vatten...
- Va? - Och tre minuter utan luft.
Låt mig hjälpa till.
Vill du hjälpa till? Gör så här, då.
Vila benet.
Det hjälper både dig och mig.
Snälla?
Allt som brinner.
Här.
Har du tagit dem?
Ja.
De är bra.
Hjärtligt välkomna till bröllop mellan ALEX MARTIN och MARK ROBERTSON
Vad tråkigt att du missade ditt bröllop.
Jag kan inte sluta tänka på att han inte vet att jag lever.
Du sa väl att du skulle chartra ett flyg?
Nej.
Jag skulle ringa honom från Denver, så att han skulle bli glad-
för att jag hade löst det. Jag skulle ha hunnit dit.
Även om jag hade fått rusa fram...
som Dustin Hoffman i Mandomsprovet.
Nån kommer att hitta oss.
Du ringde nån.
Din fru, va?
Nej.
Ingen?
Och jag tror att Dustin Hoffman försökte stoppa bröllopet-
i Mandomsprovet.
Va?
Han bankade på fönstret.
"Elaine!"
Ja, nu minns jag.
Ja?
Jag måste kissa.
- Va? - Jag måste kissa.
Behöver du hjälp med byxorna?
Nej.
Jo.
Lyft upp baken.
Tack, nu går det bra.
Tack.
Okej.
Ben.
Det ser friskt ut.
Bra.
Vad gör du?
Det har gått tre dagar.
Vi har bara enstaka mandlar kvar.
Vi måste röra på oss.
Det bästa är att stanna här.
Du kommer inte långt med benet.
Nej, Ben. Jag stannar inte här.
Okej.
Alex, sluta!
Gå du, då.
Jag kan inte!
Du skulle inte klara dig utan mig.
Men jag säger åt dig att gå.
Hur svårt är det att bara sitta still?
Alex. Okej.
Det finns en bergskam där.
Jag tar mig dit och klättrar upp. Jag kanske kan se en väg eller nåt.
Okej.
Vänta.
Ta den här.
Använd teleobjektivet.
Då kan du se längre.
Du.
Det är okej om du inte återvänder.
Va?
Det här var min idé.
Så...
Jag skulle förstå.
Om jag ville gå...
skulle jag ha gjort det för tre dagar sen.
Ja.
Hur ser jag ut?
Sluta.
Om inte jag får den, får inte du heller den.
Jävlar.
Okej.
Nu ska vi se.
Hon är söt.
Se inte på mig så där.
Datum: 7 juli. Endoskopiassisterad behandling.
Hej, Ben. En överraskning!
Vågar du lämna din diktafon oövervakad?
Det är olikt dig.
Jag vet att du vill ha kontroll.
Nu kanske jag är orättvis.
Jag har redan sagt det här, men jag vill att du ska ha det kvar.
Jag är glad för den här tiden tillsammans...
oavsett hur illa det har blivit.
Ben?
Ben!
Okej, sluta.
Herregud!
Jisses! Vad fan är det för nåt?
Vad är det?
Herregud.
Fan!
Nej! Tyst!
Sluta!
Hörru!
Kom tillbaka.
Herregud!
Herregud.
Alex?
Hej.
- Vad hände? - Det var en puma.
Kan du hjälpa honom?
- Herregud. - Oj, då.
Okej.
Såja. Det är ingen fara.
- Är du okej? - Ja.
Hur tog den sig in?
Det gjorde den inte.
- Jag tog signalpistolen. - Signalpistolen?
- Ja. - Okej.
- Hunden var nära att dö. - Vänta.
- Sköt du den med signalpistolen? - Ja.
Har du kollat din telefon?
Ingenting.
Vad heter din fru?
Sarah.
Hoppas att jag får träffa henne.
Hon måste vara orolig för dig.
Herregud.
Har du barn?
Nej.
Ät inte för snabbt. Du kan få kramp i magen.
Det var nära ögat.
Den kommer att räcka i tio dagar, -
vilket är toppen, för vi är fast här.
Jag funderade lite...
Om vi kan ta oss längre ner, -
kanske du får mottagning på mobilen.
Nej.
Nej, glöm den. Det finns ingen mottagning.
Räddningsstyrkorna är nog...
De har inte hittat oss än.
Nej, men chansen minskar om vi går härifrån.
De går efter planets signal.
Men för guds skull, Ben.
Nej, det är ett system.
System kommer till korta hela tiden.
De har inte hittat oss.
Vi måste röra på oss.
Du ville vänta. Jag väntade.
Det är för farligt, okej?
Jag föll nästan nedför ett stup.
Jag var nära att dö.
Vi är i säkerhet här. Om vi går iväg...
Jag vill inte dö här uppe för att du inte vågar ta risken.
Och jag tänker inte trilla ner från ett berg för att du är obetänksam och självisk.
Va?
Vet du vad? Du har helt rätt.
Det här var din idé.
Jag ville vara snäll.
- Vänta lite. Nej. - Jag ville hjälpa dig!
Jag ville hjälpa dig.
Nej. Vänta nu. Du ville inte hjälpa mig.
Jag skulle vara gift vid det här laget.
Har du tänkt på det?
Pratar vi om ditt bröllop?
Herregud, stackars Mark.
Min patient, då? Har du tänkt på det?
Tänker du på min patient?
Skyll inte dina jävla problem på mig, -
för utan mig skulle du vara död.
Du hade tur.
Till skillnad från mig. Jag sitter fast med dig.
Mina chanser hade varit större utan dig.
Okej.
Då går vi.
Han skulle ändå ha ätit upp dig.
Vi hittar nåt. Fortsätt framåt, bara.
Alex!
Jag skickar hjälp om jag tar mig ner.
Lycka till. Alex PS. Jag tog med mig hunden
Okej.
Du.
Omelett.
Ge inte upp.
Alex!
Du kunde ha sagt hej då.
Jag var tvungen att försöka.
Jag måste försöka på mitt sätt.
Jag är så glad för att jag hittade dig.
Jag också.
Jaha...
Ska vi vända tillbaka?
Nej, det klarar vi inte.
Vi måste ta oss ner till träden.
- Vi fortsätter. - Okej.
Okej.
Berätta nåt för mig.
Vadå?
Berätta om ditt bröllop.
Mitt bröllop?
Ja.
Hörde du inte det?
Jag missade det.
Ja.
Jag orkar inte prata. Berätta nåt du.
Vilken sorts läkare är du?
Jag är neurokirurg.
Jaså?
Hjärnor. Varför då?
Det är ett enormt ansvar-
att skära i nåns hjärna.
Där sitter varseblivningen, -
intelligensen-
och känslorna.
Men hjärtat, då?
Det är bara en muskel.
Såja.
Vi tog oss till träden.
Nu måste vi hitta skydd.
Såja.
Här har vi nåt.
Den här grottan funkar.
Kom igen.
Ja.
Här.
Jag vet.
Jisses. Vad kallt.
Det är ganska svullet.
Är det bättre?
Ja. Det ser bättre ut.
- Titta på bandaget. - Ja.
Det ser faktiskt bra ut.
Vet du vad som skulle vara kul?
Om du inte var läkare på riktigt.
Varför skulle det vara kul?
Då skulle du bara göra allt det här för att få se mig i mina fina trosor.
Så fina är de inte.
Okej.
Tack.
Det är lugnt.
Var är dina handskar?
Herregud.
Fan, du är iskall.
Kom.
Så där.
Känns det bättre?
Jag är skyldig dig en ursäkt.
Jag hittade faktiskt signalen.
Jag såg den.
Den var sönderslagen.
Men det visste du inte när du gav dig ut, eller hur?
Vi borde hålla ihop.
Alltså...
på riktigt.
- Ja. - Eller hur?
Då har vi störst chans att överleva.
Jag vet. Förlåt.
Förlåt för allting.
Jag säger det bara för att jag inte vill bli lämnad här ensam.
Inte jag heller.
Du tänker väl inte äta upp mig?
Alex.
Du pratade i sömnen.
Jag glömde säga "jag älskar dig".
Va?
Jag sa inte till Mark att jag älskar honom.
När jag pratade med honom.
Jag brukar alltid säga det innan vi lägger på.
Han vet det.
Klart att han vet.
Tack.
Jag ska se mig omkring.
Vill du ha kaffe?
Jag ser ingenting nu.
Det var lite lägre, tror jag.
Det kunde ha varit vad som helst.
Solljus som reflekteras på is, kanske.
Eller nåt skapat av människor.
Vi borde kolla upp det.
Vi har bara mat för tre dagar till.
Jag ska hjälpa dig.
Får jag fråga dig en sak?
Hur länge har du varit gift?
Varför undrar du det?
- Det är bara det att... - Vadå?
Du bär din vigselring, -
men du pratar aldrig om din fru.
Nu tar vi reda på vad det där var för nåt.
Kom, kompis.
Vi försöker ta oss dit före mörkret.
Går det bra?
Ja.
Såja. Upp.
Bra. Okej.
Kom igen, killen.
Vi är nog ytterligare 300 meter längre ner.
Han hatar kopplet. Jag släpper honom.
Det ser nästan ut som om han vet vart han ska.
Han var nog säkrare i koppel.
Kom igen.
- En timme till. - Okej.
Sen stannar vi.
Skit också.
Nej!
Nej! Fan också!
Det här går inte.
Vi måste ta oss upp igen-
och hitta en väg runt.
Jag tar mig inte uppåt.
Det måste finnas en väg ner.
Nej. Vi får hitta en annan väg.
Om vi följer stigen...
Vi kan inte göra det. Då dör vi.
Sist du trodde att du visste nåt...
Vad menar du med det?
Jag litade på min instinkt.
Jag litade på min magkänsla.
Lugna ner dig. Vi måste angripa det här logiskt.
- Vi kan inte... - Sluta!
Jag är rädd, okej?
Jag är rädd.
Erkänn att du också är det.
Ben.
Vet du vad obetänksamhet betyder?
Att man struntar i säkerheten.
- Jag vet det. - Och ibland...
Men just nu...
Just nu har vi inget val.
Ingen vet var vi är.
Du och jag är allt vi har, Ben.
Jag vill inte dö! Okej?
Uppriktigt talat, doktorn...
Tror du att vi klarar oss?
Nej.
Min instinkt säger mig att vi kommer att dö här uppe.
Men vi har ett val.
Och vi är fortfarande vid liv.
Jäklar.
Såja. Bra.
Vi är båda trötta.
Förlåt.
Vi måste fortsätta.
Vi måste bara fortsätta.
Ja.
Okej.
Vi måste ha tagit oss flera hundra meter nedåt.
Din telefon. Vi borde kolla den.
Kolla hur mycket batteri du har kvar.
Jag har ingen mottagning.
Och batteriet är snart urladdat.
Du lyssnade på nåt.
På flygplatsen.
Vi borde nog inte...
Kan du inte bara...
offra en procent?
En procent av nåt.
Är vi fortfarande på väg mot skenet du såg?
Ja. Hitåt ska vi.
Det går bra.
Titta, vad vackert det är.
Jag vill att du tar en bild på mig.
Va?
Jag vill att du tar en bild på mig.
Om jag dör ska det här bli den sista bilden.
Jag vill att du tar den.
Hur ser jag ut?
Jag var halvvägs igenom ett uppdrag.
Jag kom nära ett gäng tjejer.
Gerillakrigare.
Jag fick följa dem.
Det var en tjej som...
Hon berättade om en kille hon gillade-
och, du vet...
Hon fick mitt läppstift.
Och sen...
inträffade det en explosion, -
och hon blev svårt skadad.
Jag var med.
Jag försökte hjälpa henne.
Hon andades fortfarande då, -
men det gick inte att rädda henne.
Jag tog min väska-
och tog fram min kamera.
Hon såg på mig.
Jag såg på henne.
Jag tog en bild.
Och sen dog hon.
Jag kan inte ta en bild på dig. Jag är ledsen.
Vi kommer inte att dö.
Inte idag.
Fan.
Vart är vi på väg?
Vi lever. Det är målet.
Vi har gått i tre dagar utan att hitta nåt.
Hoppas att den här dalen leder dit.
Kan vi stanna en liten stund?
Ja.
Såja.
- Jisses. - Akta dig.
Ja.
Lyft upp benet.
- Bra så? - Ja.
Vad sägs om nåt iskallt att dricka?
Visst. Tack.
Vill du ha is till?
Du är rolig.
Men jag börjar vänja mig vid kylan.
Ja.
Det känns konstigt.
Kroppen acklimatiserar sig.
Det var ett genidrag av Gud.
Kroppen reder ut det själv.
Var är hunden?
Vi kan inte ropa på honom. Vi vet inte vad han heter.
Du tänker be mig leta efter hunden, va?
Ja.
Kom igen.
Hallå!
Kom, killen. Vad gör du?
Vad äter du för nåt?
Delar du inte med dig?
Ben?
Hallå?
Är det nån här?
Ben!
Ben?
Alex!
Kom igen!
Fan!
Alex!
Okej.
Jag är rädd.
Om du inte vaknar snart...
Jag värmde nog upp dig för snabbt.
Du är svårt uttorkad.
Jag hittade en spruta-
med serum mot ormbett.
Jag tömde den-
och gjorde i ordning dropp av saltlösning.
Det kan gå fel.
Det kan bli infekterat, men...
Jag tror att du vill det här.
Jag vet det.
Du skulle säga åt mig att lita på min instinkt.
- Ben. - Alex.
Har vi blivit räddade?
Nej.
Vad skönt att du är vaken.
Den var den här stugan du såg.
Kan du hjälpa mig att kissa?
Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
Du kommer att känna dig yr.
Okej.
Ät lite du.
Det har jag gjort.
Tack.
Berätta nåt för mig.
Vad mer hände medan jag var borta?
Du missade inte mycket.
Snödrivorna är tre meter djupa.
Det vet jag, för jag blev nästan begravd två gånger.
Men jag hittade två burkar med soppa.
Vad gör vi nu?
Vi måste vänta på bättre väder.
Då ser vi åtminstone vart vi går.
Det är januari.
Hur länge klarar vi oss på två burkar soppa?
Ben.
Vi har varit försvunna i nästan tre veckor.
Vill du inte ta dig hem?
Jag ska hitta ett sätt.
Hörru!
Hej, Ben.
En överraskning.
Ta den! Ta haren!
Kom igen!
Vart tog den vägen?
Ta den!
Nej.
Du fixar det. Kom igen.
Tog du den?
Gräv!
Vågar du lämna din diktafon oövervakad?
Jag vet att du vill ha kontroll.
Ja, ja.
Kom.
Skit också!
Du försökte i alla fall.
Jag vill att du ska ha det kvar.
Oavsett hur illa det har blivit...
Förlåt.
Vad gör du?
- Det var fel av mig. - Herregud.
- Jag är ledsen. - Jag vänder ryggen till, -
och så rotar du igenom mina saker. Är det så det är?
Nej. Så är det inte.
Vi kanske dör tillsammans.
Och jag känner dig inte ens.
Vill du lära känna mig? Spela upp det, då.
Gör det.
Jag är glad för den här tiden tillsammans...
oavsett hur illa det har blivit.
Förlåt att jag lämnar dig.
Jag kommer alltid att älska dig.
Det här är inget du kan kontrollera.
Jag älskar dig. Hej då.
Jag vill bara säga-
att det var orättvist av mig att försöka förstå dig på det här viset.
Jag är ledsen.
Jag har inte hört det meddelandet...
på två år.
Jag ska fixa mer ved.
Jag är inte som du. Jag kan fortfarande inte prata om det.
Godmorgon.
Ben...
Jag har funderat lite.
Det måste finnas en väg.
Vi måste vara i närheten av nåt.
Jag försöker...
hitta en väg.
Du tar dig fram snabbare om jag stannar här.
Jag vill inte lämna dig här.
Jag kanske inte ens klarar mig.
Det måste du.
Vi kan inte stanna här.
Alex, min fru lämnade mig inte så som du tror.
Vi var lyckligt gifta.
I åtta år.
Hon blev sjuk.
En hjärntumör.
Min fru blev min patient.
Och jag kunde inte rädda henne.
Hon dog.
Jag beklagar.
Alex.
Du ska följa med.
Jag ska se till att du kommer hem.
Jag sinkar dig.
Jag kan inte gå. Inte utan dig.
Jag kan inte. Jag är ledsen.
Vi ska klara det.
Alex!
Alex.
Kom igen.
Snälla. Kom igen. Vi klarade det!
Alex.
Ser du? Alex.
Ja, jag ser det.
Herregud.
Ben?
Jag vet.
Jag ska inte säga nåt.
Var är hunden?
Han letar reda på oss. Kom igen.
Kom, killen.
Kom, Walters hund!
Hej. Kom här. Vad gör du?
Nej! Kom hit nu! Hit!
Ser du det där?
Vi måste gå. Såja. Vi måste härifrån.
Vi är nästan hemma.
Ben?
Alex!
Ben!
Herregud!
Jisses!
Nej! Alex!
Nej, snälla! Det...
Alex.
Alex!
Hämta hjälp.
Okej.
Herregud.
Stanna!
Alex?
Vi behöver en läkare i rum 111 omedelbart.
Dr Bass?
Ja.
Åh, Ben.
Herregud.
Vi klarade det.
Kan du fatta det?
Ja.
Dina händer. Får jag se?
- Titta på dina händer. - Jag vet.
Jag lär inte sticka nåt på ett tag.
Jag känner mig levande.
Det är din förtjänst.
Ja.
Det här är Mark.
Mark.
Ja. Ben, eller hur?
Ja.
Jäklar.
Ja. Jag kan inte ens...
Tack.
Ja.
- Ja? Okej. - Ja.
Det här är alltså Ben.
Ja. Jag vet.
Oj. Mark. Så bra.
Trevligt att träffas.
Alex berättade att du räddade hennes liv.
Ja. Nej.
Nej, du räddade mitt liv, Alex.
Ben.
Det är sant.
Ja.
De jagar mig. Jag måste gå tillbaka.
Försiktigt. Såja.
Kom hit.
Nu kan du gå.
Mrs Qabbani, hur mår du?
Känns det bättre? Hur är det med armen? Får jag se?
Vi tar den här sortens brottslighet på stort allvar.
Ja, men det kvittar-
för alla som handlar på nätet.
Återförsäljarna drabbas hårt.
Kostnaden uppskattas till omkring 1,3 miljarder pund, -
och det påverkar alla, även...
Lämna mig inte ensam.
Det ska jag inte.
Det är ju vår fest.
Ja, men du vet...
Jag vill inte vara ensam.
Det är ju våra vänner.
Har alla det bra? Har ni nåt att dricka?
Behöver ni nåt?
Jag kan ta lite is.
Mycket lustigt.
Hej, Pam! Hur mår du?
Det är bara bra.
Vad trevligt att se dig.
Du ser strålande ut.
Tack.
Jag vill inte snoka eller trampa på några tår.
Men du tog väl bilder under den pärsen?
Det är en otrolig historia, och bilderna är säkert det också.
Jag tror att folk gärna skulle se dem.
Jag är inte redo för det.
Fundera på det åtminstone.
Okej, visst.
Jag ska fundera på det.
Hej, Ben.
Det är Alex igen.
Jag ville bara säga hej.
Ring upp mig.
Vet du vad? Vi kan sticka tidigt, -
så fort själva grejen är över. Vi kan gå före mottagningen.
Du.
Va?
Det är lugnt.
Sa du...
Nej, jag pratade bara om insamlingen.
Jaha, förlåt.
Förlåt.
Alex.
Jag fattar att du inte har velat prata om det, -
men jag vet...
vad jag ger mig in på med dig. Jag har alltid trott-
att jag ska få ett samtal nånstans ifrån.
Så jag har lovat mig själv en sak.
Att jag alltid ska älska dig, även om du kommer hem utan en del av dig själv.
Du är den enda som skulle förstå de här. Alex
Hallå?
Förlåt att jag är sen...
Du ser helt ny ut.
Du också.
- Hur mår du? - Bra.
Sätt dig.
Vill ni ha nåt att dricka?
Bara vatten, tack.
Hur mår du?
Hur mår ditt ben?
Hur mår ditt?
Ja.
Jag kan inte springa, men jag klarar mig.
Jag behöll hunden.
- Jaså? - Ja.
Vad fick han för namn?
Hunden.
Han har inget namn.
Vad fin du är, Alex.
Tack.
Hur är det med allt?
Bra.
Jag jobbar mer med människor nu.
Traumapatienter, -
de extrema fallen. Jag pendlar mellan en NHS-klinik-
och ett rehabcenter i södra London, där jag bor nu.
Det är skönt att vara hemma.
Inga fler operationer?
Nej. Jag kan inte operera längre.
Du, då? Hur mår du?
Jag mår också bra.
Jag kom hem...
och allt hade förändrats.
Jag fick vänta ut det, men det är okej.
Det blir inga fler konfliktområden.
Det sista jag vill göra är att hoppa på ett plan.
Jag är lärare nu, på deltid. Jag håller mig närmare hemmet.
Ja.
Hur var bröllopet, då?
Vi har inte haft nåt.
Va?
Va? Har ni inte...
Nej.
Jag kunde inte.
Mark är underbar, men...
Men jag kunde inte.
Jag är ledsen, Alex.
Varför har du inte sagt nåt?
Du är inte så bra på att svara i telefon.
Är ni hungriga?
- Nej. - Nej.
Jag svarade inte för att jag trodde att du var gift.
Jag trodde att du var gift.
Du kunde ha ringt upp.
Det var svårt nog att förlora Sarah.
Tanken på att förlora dig också var jobbig.
Och när du skickade bilderna...
kände jag mig levande.
Verkligen.
Vi klarade det, du och jag.
Jag var tvungen att träffa dig.
Jag älskade dig på det där berget.
Även om jag försökte låtsas som ingenting.
Inget var sig likt när jag kom hem.
Jag försökte ta kontakt med dig...
men det gjorde för ont.
Så jag fick-
tvinga mig själv att acceptera-
att det kanske inte var på riktigt och att det inte skulle fungera-
i verkligheten.
Tack.
Det finns ett tillfälle för sånt här.
Och sen är det förbi.
Du...
Kan du ge hunden ett namn?
Det har han förtjänat.
Jag tror att du har fel, Alex.
Vi överlevde för att vi blev förälskade.
Där uppe var det bara du och jag.
Världen är större än så.
Och hjärtat är bara en muskel.
Eller hur?
Vilken idiot har sagt det?
Översättning: Hanna Love Waurio